Arcadio María Larraona y Saralegui
![]() ![]() | |
Nom original | (es) Arcadio María Larraona Saralegui ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 12 novembre 1887 ![]() Oteiza (Navarra) ![]() |
Mort | 7 maig 1973 ![]() Roma ![]() |
Bisbe titular | |
5 abril 1962 – 19 abril 1962 Diòcesi: bisbat de Diocesarea d'Isàuria | |
Cardenal | |
14 desembre 1959 – ![]() | |
Dades personals | |
Religió | Església Catòlica ![]() |
Formació | Pontifícia Universitat Gregoriana ![]() |
Activitat | |
Ocupació | Cardenal prevere del Sacro Cuore di Maria |
Ocupador | Universitat Pontifícia Lateranense ![]() |
Orde religiós | Fills del Cor de Maria ![]() |
Consagració | Joan XXIII ![]() |
Proclamació cardenalícia | 14 de desembre de 1959 per Joan XXIII Cardenal diaca dels Santi Biagio e Carlos ai Catinari (1959-1969) |
Altres ocupacions | 5 d'abril de 1962 per Joan XIII Arquebisbe de Diocaesarea in Isauria |
Participà en | |
19 juny 1963 | conclave de 1963 |
11 octubre 1962 | Concili Vaticà II ![]() |
Premis
| |
![]() | |
Dilexit Tradidit | |
Lloc web | Fitxa a catholic-hierarchy.org |
![]() ![]() |
Arcadio María Larraona y Saralegui, C.M.F. (Oteiza de la Solana, 12 de novembre de 1877 — Roma, 7 de maig de 1973), religiós i jurista navarrès.[1][2][3]
Biografia
L'any 1889 ingressa a la congregació claretiana d'Alagó (Saragossa), on cursa els estudis d'humanitats, completats a Cervera (Lleida). L'any 1903 fa la seva professió religiosa a Vic (Barcelona). L'any 1911 és ordenat sacerdot. Aquest mateix any, comença a Roma els estudis de dret canònic i civil a la Universitat Pontifícia de la Santa Creu, on es doctora en tots dos. Des de 1919 a 1959, ensenya dret romà a la Universitat Pontifícia Lateranense. L'any 1943 és nomenat sotssecretari de la Congregació de Religiosos i, l'any 1950, secretari. L'any 1959 és nomenat cardenal diaca dels Santi Biagio e Carlos ai Catinari pel papa Joan XXIII i, l'any 1961, penitenciari major de la Penitenciaria Apostòlica. L'any 1962 és nomenat prefecte de la Congregació de Ritus i president de la Comissió Preparatòria de Litúrgia del Concili Vaticà II. Aquest mateix any, és consagrat bisbe, amb el títol d'arquebisbe de Diocesarea in Isauria, a la catedral de Sant Joan del Laterà (Roma). L'any 1969 el papa Pau VI ho nomena cardenal prevere del Sacro Cuore di Maria i, l'any 1973, camarlenc del Sacre Col·legi i prefecte emèrit de la Congregació de Ritus. És sepultat a la capella de Sant Josep Artesà de la basílica del Sagrat Cor Immaculat de María (Roma), de la qual era titular. Un carrer de Pamplona porta el seu nom.
Honors i distincions
- Gran Creu d'Alfons X el Savi (1946)
- Gran Creu d'Isabel la Catòlica (1961)
- Gran Creu de Sant Ramon de Penyafort (1965)
- Fill Predilecte de Navarra (1965)
Vegeu també
- Alfredo de Saralegui y Casellas
- Antonio de Saralegui y Zarandona
- Francisco Saralegui y Arrizubieta
- Leandro de Saralegui y Fernández-Núñez
- Leandro de Saralegui y López-Castro
- Leandro de Saralegui y Medina
- Manuel de Saralegui y Medina
- Martín de Saralegui y de la Colina
- Miguel de Saralegui y Zarandona
- Villa Saralegui
Referències
- ↑ Biografia d'Arcadio María Larraona y Saralegui per Hugo Rovira de Saralegui a l'article «Saralegui». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
- ↑ «Arcadio María Larrona y Saralegui» Arxivat 2016-05-29 a Wayback Machine.. Gran Enciclopedia Navarra.
- ↑ Frisón, B. (1979): Cardenal Larraona. Madrid: Publicaciones Claretianas.