Canal d'Ellesmere
Tipus | Canal ![]() | |||
---|---|---|---|---|
Part de | Shropshire Union Canal (en) ![]() ![]() | |||
Localització | ||||
Entitat territorial administrativa | Regne Unit ![]() | |||
| ||||
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cd/Pontcysyllte_aqueduct_arp.jpg/220px-Pontcysyllte_aqueduct_arp.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b9/Camlas_ellesmere.png/220px-Camlas_ellesmere.png)
El canal d'Ellesmere era una via d'aigua a Anglaterra i Gal·les que va ser planejada per al trànsit d'embarcacions entre els rius Mersey i Severn.[1] La proposta crearia un enllaç entre el port de Liverpool i les indústries mineres del nord-est de Gal·les i els centres manufacturers del West Midlands. Tanmateix, el canal mai va ser completat tal com s'havia planificat a causa del creixement dels costos i al fracàs en generar el trànsit comercial esperat.[2]
El canal d'Ellesmere, que va ser proposat inicialment el 1791, hauria creat una via d'aigua entre Netherpool i Shrewsbury. Tanmateix, només alguns trams van ser completats; aquests van ser finalment incorporats al Canal de Chester, al canal de Montgomery i al Shropshire Union Canal. Tot i que es van assolir grans fites de l'enginyeria civil, el gruix de les obres es van aturar després de la finalització de l'aqueducte de Pontcysyllte el 1805.[3] L'extrem nord de la línia principal navegable va acabar a 25 quilòmetres de Chester, a Trevor Basin (prop de Ruabon) i el seu extrem sud era a Weston Lullingfields (aproximadament a 15 quilòmetres de Shrewsbury).[2]
Com a part del canvi d'imatge de les vies d'aigua industrials de la Gran Bretanya com a destinacions de lleure, la secció central supervivent ara s'anomena canal de Llangollen; encara que històricament els seus constructors no van tenir cap intenció d'enviar trànsit d'embarcacions fins a Llangollen. La branca, d'on la via agafa ara el seu nom, era principalment una via d'alimentació d'aigua del riu Dee per sobre del poble de Llangollen.[4] Per això no va ser construït com a via ampla per navegació, d'aquí ve el seu disseny estret.[5]
En la planificació inicial de la ruta hi va treballar l'enginyer de canals John Duncombe. També va ser consultat l'enginyer civil William Jessop, que més tard seria nomenat enginyer del projecte i comptaria amb la col·laboració de Thomas Telford, també enginyer.
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)