Carl Ludwig Siegel
![]() Carl Ludwig Siegel el 1975 ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 31 desembre 1896 ![]() Berlín (Alemanya) ![]() |
Mort | 4 abril 1981 ![]() Göttingen (Alemanya) ![]() |
Sepultura | Cementiri municipal de Göttingen 51° 31′ 47″ N, 9° 54′ 45″ E / 51.529781°N,9.912621°E / 51.529781; 9.912621 ![]() |
Formació | Universitat de Göttingen (1919–1920) Universitat Frederic Guillem de Berlín (1915–1917) ![]() |
Tesi acadèmica | Approximation algebraischer Zahlen ![]() ![]() |
Director de tesi | Edmund Landau ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Teoria de nombres, matemàtiques, teoria de funcions i mecànica celeste ![]() |
Ocupació | matemàtic, professor d'universitat ![]() |
Ocupador | Universitat de Göttingen (1951–1967) Institut d'Estudis Avançats de Princeton (1940–1951) Universitat de Göttingen (1938–1940) Universitat de Frankfurt (1922–1938) Universitat de Göttingen (1920–1922) Exèrcit Imperial Alemany (1917–1919) ![]() |
Membre de | Acadèmia Nacional de Ciències dels Estats Units (associat estranger de l'Acadèmia Nacional de Ciències) (1968–) Acadèmia Bavaresa de Ciències Reial Acadèmia Sueca de Ciències Acadèmia Alemanya de Ciències Leopoldina Acadèmia Americana de les Arts i les Ciències Acadèmia Internacional d'Història de la Ciència ![]() |
Obra | |
Obres destacables
| |
Estudiant doctoral | Theodor Schneider, Günter Meinardus, Wilhelm Maier, Kurt Mahler, Hel Braun, Jürgen Moser, Ernst Wienholtz, Christian Pommerenke, Werner Schaal, Helmut Werner, Helmut Klingen, Helmut Rüßmann, Ulrich Christian, Erhard Gottschling, Günter Köhler, Otto Körner, Leslie Peck i Walter Wagner ![]() |
Premis
| |
![]() ![]() |
Carl Ludwig Siegel (Berlín i Estats Units d'Amèrica, 31 de desembre de 1896 - Göttingen, 4 d'abril de 1981) va ser un matemàtic especialitzat en la teoria de nombres.[1][2]
Biografia
Siegel va néixer a Berlín, on es va matricular a la universitat de Berlín el 1915 com a estudiant de matemàtiques, astronomia i física. Entre els seus professors es comptaven Max Planck i Ferdinand Georg Frobenius. Sota la influència del darrer, el jove Siegel va abandonar l'astronomia per fer només matemàtiques, especialitzant-se en teoria de nombres.[3]
El 1917 va ser mobilitzat per l'exèrcit alemany durant la Primera Guerra Mundial i va haver d'interrompre els seus estudis. Va ser declarat inútil per al servei, amb molta alegria per la seva part, ja que era antimilitarista.[4] El 1919 va reprendre els seus estudis a la universitat de Göttingen, sota la direcció d'Edmund Landau, qui va ser el seu tutor de tesi doctoral el 1920. Els cursos següent, es va quedar a Göttingen com docent i assistent de recerca; molts dels seus resultats més importants van ser publicats durant aquest període. El 1922, va ser nomenat professor de la Universitat de Frankfurt.[5]
Carrera
El 1938, va tornar a Göttingen abans d'emigrar el 1940 a través de Noruega als Estats Units, on es va incorporar a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton, on ja havia passat un any sabàtic el 1935. La decisió d'emigrar va ser fruit del seu antimilitarisme que el feia sentir molt malament a l'Alemanya Nazi.[6] Va tornar a Göttingen només després de la Segona Guerra Mundial, quan va acceptar un lloc com a professor el 1951, que va mantenir fins a la seva jubilació el 1959,[7] tot i que va seguir com professor emèrit fins al 1967.
Els treballs de Siegel en teoria de nombres i en equacions diofàntiques li van fer guanyar nombrosos honors. El 1978, va ser guardonat amb el premi Wolf en Matemàtiques, un dels més prestigioses en el seu camp.
Referències
- ↑ Hlawka, 1985, p. 404.
- ↑ Deuring, 1985, p. 93.
- ↑ Hlawka, 1985, p. 373.
- ↑ Hlawka, 1985, p. 374.
- ↑ Deuring, 1985, p. 94.
- ↑ Hlawka, 1985, p. 375.
- ↑ Segal, 2003, p. 67-68.
Bibliografia
- Chudnovsky, G.V. «On the Method of Thue-Siegel: Dedicated to the Memory of Carl Ludwig Siegel» (en anglès). Annals of Mathematics, Vol. 117, Num. 2, 1983, pàg. 325-382. DOI: 10.2307/2007080. ISSN: 0003-486X.
- Deuring, Max «Carl Ludwig Siegel, 31.12.1896-4.4.1981» (en alemany). Acta Arithmetica, Vol. 45, Num. 2, 1985, pàg. 93-107. DOI: 10.4064/aa-45-2-93-107. ISSN: 0065-1036.
- Edwards, H.M.. Riemann's zeta function (en anglès). Academic Press, 1974. ISBN 0-12-232750-0.
- Hlawka, Edmund «Carl Ludwig Siegel (1896–1981)» (en alemany). Journal of Number Theory, Vol. 20, Num. 3, 1985, pàg. 373-404. DOI: 10.1016/0022-314X(85)90028-9. ISSN: 0022-314X.
- Segal, Sanford L. Mathematicians under the Nazis (en anglès). Princeton University Press, 2003. ISBN 0-691-00451-X.
- Tobies, Renate «Carl Siegel zum 100. Geburtstag» (en alemany). Mitteilungen der Deutschen Mathematiker-Vereinigung, Vol. 4, Num. 4, 1996, pàg. 29-34. DOI: 10.1515/dmvm-1996-0410. ISSN: 0942-5977.
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Carl Ludwig Siegel» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
- Dieudonné, Jean. «Siegel, Carl Ludwig». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 30 desembre 2020]. (anglès)
- «Carl Ludwig Siegel». Institute for Advanced Studies of Princeton, 2000. [Consulta: 30 desembre 2020]. (anglès)