Equilibri de Boudouard
L'equilibri de Boudouard o reacció Boudouard és una reacció de desproporció entre diòxid de carboni i monòxid de carboni i carboni (grafit):[1]
Aquesta reacció té lloc en alts forns, on el monòxid de carboni s'utilitza en presència d'un reductor.[2] La reacció rep aquest nom en honor d'Octave Leopold Boudouard, que va estudiar aquest equilibri el 1905.[3]
S'utilitza l'equilibri per produir flocs, filaments i cristallets de grafit laminar i nanotubs.[4][5][6][7] En la producció de grafit, els catalitzadors emprats són molibdè, magnesi, níquel, ferro i cobalt,[4][5] mentre que per la producció de nanotubs són molibdè, níquel, cobalt, ferro i Ni-MgO.[6][7]
És un equilibri heterogeni perquè hi ha dues fases: la fase sòlida (el carboni) i la fase gasosa (la barreja de monòxid de carboni i diòxid de carboni). Els components químics independents, són dos: carboni i oxigen; els factors físics que afecten l'equilibri també són dos: la temperatura i la pressió (la pressió que interessa des del punt de vista de l'equilibri és la suma de les pressions parcials del CO i el CO₂), i com hem dit abans, ambdues fases són presents simultàniament.
Fent ús de la regla de les fases (V = n+f - φ = 2+2-2 = 2) s'obté que el grau de variació de la reacció és de dos. Això significa que a una certa temperatura i pressió li correspon un valor ben definit de la composició de la fase gasosa d'equilibri.
Vegeu també
- Gas de ciutat
- Gas d'aigua
- Gas de fusta
- Gas mixt
- Gas d'alt forn
- Efecte Joule-Thomson
- Diagrama d'Ellingham
Referències
- ↑ «Bioenergylist.org - full de càlcul - Reacció de Boudouard». Arxivat de l'original el 2012-02-22. [Consulta: 7 maig 2012].
- ↑ Fosa, refinació i emmotllament continu - Equilibri de Boudouard
- ↑ Google books - Química Inorgànica: XV. El Grup de carboni
- ↑ 4,0 4,1 T. Baird, J. Fryer R. i Grant, B. (1974) de carboni, 12, 591-602
- ↑ 5,0 5,1 Trimm D. L. (1977) Opinions de Catàlisi: Ciència i Enginyeria, 16, 155-189
- ↑ 6,0 6,1 Dai H. et al. (1996) Chem. Phys. Lett, 260, 471-475
- ↑ 7,0 7,1 Chen, P. et al. (1997) de carboni, 35, 1495-1501
Bibliografia
- Silvestroni, Paolo. Fondamenti di chimica. 4. Roma: Veschi Editore, 1974.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)