Esteve Harding
![]() Pintura amb els tres fundadors de l'orde cistercenc (Esteve, a l'esquerra) | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | c. 1059 (Gregorià) ![]() Sherborne (Regne d'Anglaterra) ![]() |
Mort | 28 març 1134 ![]() Abadia de Cîteaux (Ducat de Borgonya) ![]() |
Sepultura | Abadia de Cîteaux |
Abat de Cîteaux | |
![]() | |
Dades personals | |
Religió | Església Catòlica ![]() |
Es coneix per | Cofundador de l'orde del Cister |
Activitat | |
Lloc de treball | Abadia de Cîteaux ![]() |
Ocupació | teòleg, monjo cristià, sacerdot catòlic ![]() |
Orde religiós | Cistercencs |
Abat i confessor | |
Celebració | Església Catòlica Romana, Església anglicana |
Canonització | 18 de gener de 1174 , Roma nomenat per Papa Alexandre III |
Festivitat | 28 de març |
Iconografia | Hàbit cistercenc (blanc), amb bàcul; sovint, amb Robert de Molesme i Alberic de Cîteaux; amb la Carta charitatis a la mà |
Patró de | Cistercencs |
Esteve Harding o Stephen Harding (Dorset, Regne d'Anglaterra, segle xi - Abadia de Cîteaux, 28 de març de 1134) va ser un monjo cistercenc, tercer abat de Cîteaux i considerat el tercer cofundador de l'Orde del Cister.
Biografia
Se sap que parlava anglosaxó, normand i llatí. De jove, va ingressar a l'abadia de Sherborne, però la va deixar i es convertí en un estudiant itinerant que visitava diversos monestirs on aprenia i ensenyava.[1]
Va arribar a l'abadia de Molesme, a la Borgonya, que havia fundat Robert de Molesme, que n'era l'abat. Aviat, però, la comunitat va tenir problemes de convivència i alguns monjos es rebel·laren; Robert va marxar-ne, i el prior Alberic de Cîteaux i Esteve van marxar amb ell, fins que els altres monjos els cridaren i Alberic va tornar. Robert i Esteve romangueren sols i Alberic, veient que a Molesme no hi podria dur a terme el seu ideal monàstic, va anar, amb vint-i-dos monjos més, a retrobar-los. Els tres van anar fins a Cîteaux, a la diòcesi de Chalon-sur-Saône, on el 1098 fundaren una comunitat amb una forma de vida diferent a la benedictina i que va ser l'origen de l'Orde Cistercenc.[1]
Robert va ésser-ne el primer abat de Cîteaux, però l'any següent marxà a Molesme i Alberic el succeí, fins que morí en 1108. Esteve Harding esdevingué llavors el tercer abat de Cîteaux. Com a abat conduí el monestir a un període gran creixement. El 1112 va rebre la visita de Bernat de Claravall, que s'hi quedà i s'hi feu monjo. Entre 1112 i 1119, dotze noves cases cistercenques van ésser fundades. Per a elles, Esteve escrigué, en 1119, la Carta charitatis ("Carta de Caritat"), document fonamental de l'orde cistercenc, que n'estableix els principis.[1]
Durant vint-i-cinc anys, Esteve regí l'abadia i tot l'orde cistercenc, essent-ne el responsable directe de la consolidació i creixement. Cap al 1125, fundà el primer monestir femení de l'orde a Tart (Borgonya), donant origen a les congregacions de monges cistercenques. En 1133, renuncià al càrrec a causa de l'edat i la mala salut i morí l'any següent, el 28 de març de 1134.[1]
- Miniatura del segle xiii amb els fundadors de l'orde cistercenc i la Mare de Déu (d'esquerra a dreta: Alberic, Robert i Esteve)
- Restes de l'abadia de Cîteaux.
- Maria dona l'escapulari a Esteve Harding, a l'altar de l'església de S. Esteve Harding d'Apátistvánfalva (Hongria)
Referències
Bibliografia
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- "History of the Cistercians", en Catholic Encyclopedia