Frederic Pons i Montells
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1838 ![]() Barcelona ![]() |
Mort | 25 novembre 1902 ![]() Madrid ![]() |
![]() | |
13 abril 1886 – 29 desembre 1890 ← Carlos Martín Murga – Teodor Gonzàlez i Cabanne → Circumscripció electoral: districte electoral de Tortosa | |
![]() | |
21 desembre 1883 – 31 març 1884 ← Antoni Rodó i Casanova – Antoni de Barnola i Verdaguer → Circumscripció electoral: districte electoral de Castellterçol ![]() | |
Activitat | |
Lloc de treball | Madrid ![]() |
Ocupació | polític, periodista, escriptor, advocat ![]() |
Partit | Partit Liberal Fusionista ![]() |
Família | |
Fills | Adolfo Pons y Umbert ![]() |
Pare | Marian Pons Tàrrech ![]() |
Frederic Pons i Montells (Barcelona, 1838 – Madrid, 25 de novembre de 1902[1]) fou un polític, advocat i periodista català.
Biografia
Va néixer a Barcelona, fill del polític Marian Pons Tàrrech, natural de Reus, i de la seva esposa, Concepció Montells i Capestany, natural de Sevilla.[1]
Es va casar el 26 de febrer de 1870 amb Carme Umbert i Gil,[2] germana de qui poc després es casaria amb Pere Antoni Torres i Jordi, escriptor, periodista i polític de Tarragona. El fill del matrimoni Adolf Pons i Umbert fou un conegut advocat, escriptor i polític.
Trajectòria
Fou magistrat de l'Audiència de Madrid i dirigí el setmanari La Bomba, alhora que militava al Partit Progressista. Durant el sexenni democràtic fou membre de diversos partits monàrquics liberals i fou vicepresident del Cercle Liberal de Barcelona. El 1872 treballava a la secció de Foment del govern civil de Barcelona quan fou elegit diputat per Vic a les eleccions generals espanyoles d'abril de 1872.
Quan es proclamà la Primera República Espanyola fou partidari del retraïment i rebutjà l'oferta de Víctor Balaguer i Cirera de ser el cap del partit a Barcelona, però després del cop d'estat del general Pavía formà part de l'equip ministerial d'Ultramar amb Víctor Balaguer, i fins i tot fou director General el 1892.
A les eleccions generals espanyoles de 1881 fou elegit diputat (primer del Partit Constitucional i després del Partit Liberal Fusionista) primer per Castellterçol i després per Tarragona. Participà en la constitució de la Diputació Catalana, en la que va defensar el proteccionisme econòmic i el manteniment del dret català. A les eleccions generals espanyoles de 1886 fou elegit diputat per Tortosa. Va escriure algunes obres de teatre en català.
Obres
- Un barret de pega (1874)
- L'arrenca caixals (1876)
- Les dues Tereses (1877)
- Estudios sobre la patria potestad antigua y moderna a Revista de España (1876)
Referències
Enllaços externs
- Joan Palomas i Moncholi, El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine., p. 496
- Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)