Hallaca
![]() | |
Característiques | |
---|---|
País d'origen | Veneçuela ![]() |
Gastronomia | gastronomia de Veneçuela ![]() |
Detalls | |
Tipus | tamal i cornmeal (en) ![]() ![]() |
Ingredients principals | dacsa, Banana Leaves (en) ![]() ![]() ![]() ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/09/Elaboraci%C3%B3n_hallaca_venezolana.png/220px-Elaboraci%C3%B3n_hallaca_venezolana.png)
La hallaca[1] és un tamal[2][3] tradicional de Veneçuela.[4][5][6][7][8][9] Consisteix en una pasta de farina de blat de moro assaonada amb brou de gallina o de pollastre i pigmentada amb onoto o arxiota, farcida amb cuinat de carn de cap de bestiar, porc i gallina o pollastre. Algunes versions de les hallacas, tradicionalment en zones costaneres, porten una presa sencera.[10] Porten també olives, panses, tàperes, patata, pastanaga, pebre roig i ceba, i són embolicades de forma rectangular en fulles de plàtan, per a finalment ser lligades amb pabilo o pita i bullides en aigua.[11] És un dels plats nacionals de Veneçuela, malgrat que és típic de la temporada nadalenca, es pot servir en qualsevol moment de l'any.[12]
La hallaca també és preparada amb farina de blat de moro processada de manera industrial. Anteriorment, es preparava de pasta casolana, pelant el blat de moro, és a dir, sense concha ni pela, i mòlta en un molí de taula. El tipus de pasta pot variar segons la regió, essent en regions més rurals usada la manera tradicional amb blat de moro picat o mòlt.[10] Els ingredients de la hallaca varien d'acord amb les regions del país com els Andes, Centre, Orient i Occident.
Origen
La hallaca va néixer en les comunitats marginades durant l'època colonial de Veneçuela. Els esclaus negres i indígenes preparaven el plat amb les sobres de menjar que deixaven els seus amos, i es preparava més que tot en els camps de recol·lecció de cacau, blat de moro i plàtan. Després del festí dels amos blancs, els esclaus negres i els indígenes es reunien al voltant de fogueres, ajuntaven les sobres de menjar, feien un menjar cuinat i l'embolicaven en fulles de plàtan fumades, essent això un símbol d'unió en comú entre les races que perdura avui dia i es manifesta en les famílies veneçolanes en èpoques nadalenques com una tradició.
La hallaca continua de ser fonamentalment la mateixa d'ençà mitjan segle xviii, almenys en la seva versió de Caracas.[11]
"Les hallacas nadalenques són el símbol central de les festes de desembre dels veneçolans; una representació col·lectiva que agrupa les famílies veneçolanes en un esdeveniment familiar que se situa fora de l'espai-temps de la vida quotidiana. Les hallacas nadalenques constitueixen per als veneçolans una representació simbòlica que els caracteritza, cohesiona i identifica culturalment; la qual cosa es manifesta per mitjà d'un ritu de comensalitat". (Gómez, Jorge Enrique. 2018:1)
Etimologia
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e9/Los_colores_de_la_Navidad_en_Venezuela_%284179534542%29.jpg/250px-Los_colores_de_la_Navidad_en_Venezuela_%284179534542%29.jpg)
En el llibre Lexicón o Vocabulari de la llengua general espanyola del Perú, escrit per fra Domingo de Sant Tomàs i publicat a Valladolid en 1560, s'exposa la paraula hallaca com d'origen quítxua i definida com un pollastre tendre «d'aviram, generalment, abans que tingui ploma».[13] En vista de la trajectòria de la paraula, no sembla versemblant que sigui la precursora de l'actual paraula, evidenciat a més per les anotacions de Marcos Augusto Morínigo en el seu Diccionari d'americanismes (1985), que relaciona el mot hallaca amb el terme 'ayacá' de les llengües tupí-guaraní, que significa embolcall, farcell i últimament cistella en l'idioma guaraní sud-occidental.[13]
La denominació hayaca o hallaca també s'usa en ciutats colombianes com Barranquilla i Cúcuta, així com en els Plans Orientals (Arauca, Casanare i Meta), i a l'Equador per a designar un plat similar.[14]
Quan els ingredients del farciment són barrejats amb la pasta els donen el nom de bollos de hallaca o encara bollos navideños o simplement bollos).[15]
En algunes regions de Veneçuela se'n diu també tungas, principalment en zones andines.[16]
Vegeu també
Referències
- ↑ «laguia.com.ve - Guía Gastronómica». vhost-003117.vhost.cantv.net. Arxivat de l'original el 4 de març de 2016. [Consulta: 20 gener 2016].
- ↑ «Ángel Rosenblat, Hallaca», 05-03-2007. Arxivat de l'original el 5 de març de 2007. [Consulta: 23 desembre 2017].
- ↑ Canelón, Luis Heraclio Medina. «La verdadera historia de la hallaca – Venezuela Inmortal» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2021-01-03. [Consulta: 4 gener 2021].
- ↑ «De lo que se ha escrito sobre la hallaca». Arxivat de l'original el 4 de març de 2016. [Consulta: 19 setembre 2015].
- ↑ «La Hallaca». Venezuelatuya.com. [Consulta: 17 desembre 2013].
- ↑ «Hallacas distintas y sabrosas para todos los gustos». Arxivat de l'original el 19 de desembre de 2016. [Consulta: 19 desembre 2016].
- ↑ «La hallaca según Scannone». www.el-nacional.com. Arxivat de l'original el 27 de gener de 2016. [Consulta: 20 gener 2016].
- ↑ «History of the Hallacas» (en anglès). www.thehallacafactory.com. Arxivat de l'original el 16 de gener de 2016. [Consulta: 20 gener 2016].
- ↑ González, Jorge M. «¡La hallaca no es un tamal!» (en castellà). Wall Street International, 30-11-2020. [Consulta: 3 febrer 2022].
- ↑ 10,0 10,1 Cartay Angulo, Rafael. Diccionario de cocina venezolana (en castellà). Editorial Alfa, 2005, p. 129. ISBN 9803541552.
- ↑ 11,0 11,1 Cartay Angulo, Rafael. La hallaca en Venezuela (en castellà). Fundación Bigott, 2003. ISBN 9806428420.
- ↑ Rosenblat, Ángel. Buenas y malas palabras en el castellano de Venezuela (en castellà). 2da. Ediciones Edime, 1960, p. 130-131. ISBN 9806428420.
- ↑ 13,0 13,1 Rosenblat, Ángel. Estudios sobre el habla de Venezuela: buenas y malas palabras (en castellà). Monte Ávila Editores, 1987, p. 101. ISBN 9800100385.
- ↑ EDITOR. «Hallacas o Hayacas ecuatorianas» (en castellà). Recetas de Comida Ecuatoriana, 10-01-2018. [Consulta: 23 desembre 2019].
- ↑ Rafael Díaz Casanova. «La Hallaca». Analitica.com, 14-11-2003. Arxivat de l'original el 17 de desembre de 2013. [Consulta: 17 desembre 2013].
- ↑ Doc, Luis. «CENA NAVIDEÑA DE GUERRA (ECONÓMICA)» (en castellà). Supuesto Negado, 23-12-2017. Arxivat de l'original el 2022-11-28. [Consulta: 22 setembre 2020].
Bibliografia
- 20.↑«Gómez, Jorge Enrique. 2018. Representaciones Colectivas de las Hallacas Navideña: Rito de comensalidad de los venezolanos. UPEL, Barquisimeto-Venezuela». Editorial ACADÉMICA ESPAÑOLA.
- Atlas de tradiciones venezolanas. 1998. “Gastronomía: Pabellón criollo”. Editorial el Nacional y Fundación Biggott. Caracas – Veneçuela.
- Scannone, Armant. 1986. “Mi cocina a la manera de Caracas”. Estimant Scannone T. Caracas – Veneçuela. ISBN 980-07-1074-4
Enllaços externs
- La hallaca segons Ángel Rosenblat (en castellà)
- Historiadors de la cuina en castellà)
- Recepta de hallaca curazoleña (en papiamento) Arxivat 2013-06-03 a Wayback Machine.
Receta completa de hallacas navideñas venezolanas a YouTube