Jean-Baptiste Biot
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 21 abril 1774 ![]() París ![]() |
Mort | 3 febrer 1862 ![]() París ![]() |
Sepultura | Cementiri de Montparnasse ![]() |
9è Seient 12 de l'Acadèmia Francesa | |
10 abril 1856 – 3 febrer 1862 ← Charles de Lacretelle – Louis de Carné → ![]() | |
Dades personals | |
Nacionalitat | Francès |
Formació | École Polytechnique |
Director de tesi | Gaspard Monge ![]() |
Q89547790 | Llei de Biot-Savart Biotita Nombre de Biot |
Activitat | |
Camp de treball | Física ![]() |
Ocupació | Matemàtiques, Astronomia, Física |
Organització | Collège de France |
Membre de | Acadèmia Francesa (1856–1862) Acadèmia de les Ciències de Torí (1845–) Acadèmia de les Inscripcions i Llengües Antigues (membre lliure) (1841–1862) Acadèmia Prussiana de les Ciències Acadèmia Nacional de les Ciències dels XL Acadèmia Bavaresa de Ciències Acadèmia de Ciències de Rússia Acadèmia Americana de les Arts i les Ciències Reial Acadèmia Sueca de Ciències Acadèmia Francesa de les Ciències Societat Filomàtica de París Royal Society ![]() |
Influències | |
Obra | |
Obres destacables | |
Estudiant doctoral | Charles-Eugène Delaunay i Alfred Des Cloizeaux ![]() |
Localització dels arxius |
|
Família | |
Cònjuge | Gabrielle Brisson ![]() |
Fills | Édouard Constant Biot ![]() |
Premis Medalla Rumford (1840) | |
Signatura ![]() ![]() | |
![]() ![]() |
Jean-Baptiste Biot (París, 21 d'abril de 1774 - 3 de febrer de 1862),[1] fou un físic, astrònom i matemàtic francès. Conegut, entre altres aportacions, per la Llei de Biot-Savart.
Biografia
Jean-Baptiste Biot va néixer a París el 21 d'abril de 1774. El seu pare, un alt funcionari de París, volia que estudiés comerç, però Biot va escollir humanitats al Collège Louis-le-Grand fins al 1791.[2] Després d'una breu estança a Le Havre, treballant d'administratiu, s'enrola a l'exèrcit revolucionari el 1792, participant en la batalla de Hondschoote (1793). Malalt, decideix tornar a casa dels seus pares.[3]
El 1794 forma part de la primera promoció d'estudiants de l'École polytechnique, graduant-se el 1797 i atraient l'atenció dels seus professors Monge, Laplace i Lacroix. Gràcies a la influència d'aquest darrer, aconsegueix un lloc de professor de matemàtiques a l'Escola Central de Beauvais.[3] Aquest mateix any de 1797 contrau matrimoni amb Gabrielle Brisson, germana del seu company d'estudis Barnabé Brisson i filla de Mathurin Jacques Brisson.[4] Tindrà un fill, Édouard Constant (1803-1850), també reputat enginyer i sinòleg, tot i que mort prematurament.
El 1801 torna a París en ser nomenat professor de física matemàtica del Collège de France.[5] L'11 d'abril de 1803 és escollit membre de l'Acadèmia de les Ciències.
A partir de 1803 es compromet en una ampla sèrie de treballs experimentals: El 1803 estudia un meteorit caigut a L'Aigle per demostrar-ne el seu origen extraterrestre,[6] el 1804 ascendeix juntament amb Joseph-Louis Gay-Lussac a quatre mil metres amb un globus aerostàtic per tal d'estudiar l'atmosfera terrestre, i comença la seva fructífera col·laboració amb François Aragó en la mesura de l'arc del meridià terrestre, treball interromput per la mort de Méchain el 1804 a Castelló de la Plana.[5]
Aragó i Biot van arribar a les costes catalanes i balears el 1806 i van visitar les instal·lacions fetes per Méchain, ajudats per dos comissionats del govern espanyol, senyors Chaix i Rodríguez. En començar la guerra del Francès (1808), Biot retorna a París;[7] Aragó trigarà molt més a tornar després de nombroses aventures.[8]
Aquests treballs de mesura del meridià, els posarà en comú amb els treballs britànics el 1817 amb un equip de treball en el que també participaran Aragó, Alexander von Humboldt i l'astrònom reial, James Pound.[9]
El 1809, Biot és nomenat catedràtic d'astronomia de la Facultat de Ciències de la Universitat de París,[10] càrrec que mantindrà fins a la seva jubilació.
Obres
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/da/Jean-Baptiste_Biot_by_Henri_Victor_Regnault%2C_1851.jpg/220px-Jean-Baptiste_Biot_by_Henri_Victor_Regnault%2C_1851.jpg)
A part de més de tres-cents articles publicats a revistes científiques,[11] els llibres més importants de Biot són:
- Analyse du Traité de mécanique céleste de P. S. Laplace (Paris, 1801)
- Traité analytique des courbes et des surfaces du second degré (Paris, 1802)
- Traité élémentaire d'astronomie physique, 2 vols. (Paris, 1802; 3a ed., 10 vols., 1841–1857)
- Essai sur l'histoire générale des sciences pendant la Révolution française (Paris, 1803)
- Recherches sur les réfractions extraordinaires qui ont lieu prés de l'horizon (Paris, 1810)
- Recherches experimentales et mathématiques sur les mouvements des molécules de la lumiere autour de leur centre de gravite (Paris, 1814)
- Traité de physique, 4 vols (Paris 1816)
- Précis élémentaire de physique expérimentale, 2 vols. (Paris, 1817)
- Recueil d'observations géodésiques, astronomiques et physiques, executées par ordre du Bureau des Longitudes de France en Espagne, en France, en Angleterre et en Ecosse pour déterminer la variation de la pesanteur et des degrés terrestes sur le prolongement du méridien de Paris (Paris, 1821)
- Recherches sur plusieurs points de l'astronomie égyptienne, appliquées aux monuments astronomiques trouvés en Egypte (Paris, 1823)
- Notions élémentaires de statique (Paris, 1828)
- Instructions pratiques sur l'observation et la mesure des propriétés optiques appelées rotatoires, 3 vols. (Paris, 1859)
- Études sur l'astronomie indienne (Paris, 1859)
- Études sur l'astronomie indienne et sur l'astronomie chinoise (Paris, 1862)
Referències
- ↑ Asimov, Isaac. «Biot, Jean Baptiste». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 218. ISBN 8429270043.
- ↑ Trudel, pàgina 125.
- ↑ 3,0 3,1 Haidar, pàgina 30.
- ↑ Hetherington, pàgina 65.
- ↑ 5,0 5,1 Haidar, pàgina 31.
- ↑ Murdin, pàgina 111.
- ↑ Juan i Salom & Pol i Llompart, pàgina 537.
- ↑ Murdin, pàgines 113 i ss.
- ↑ Hetherington, pàgina 66.
- ↑ Haidar, pàgina 32.
- ↑ Crosland, Dictionary of Scientific Biography.
Bibliografia
- Haidar, Riad «Jean-Baptiste Biot» (en (francès)). Photoniques, Num. 51, 2011, pàg. 30-32. DOI: 10.1051/photon/20115130. ISSN: 1629-4475.
- Hetherington, Barry «Jean Baptiste Biot» (en (anglès)). Journal of the British Astronomical Association, Vol. 85, 1975, pàg. 65-66.
- Juan i Salom, Gaspar; Pol i Llompart, Josep Lluís. «El meridià verd a les Illes Balears». A: Josep Batlló Ortíz; Jordi Ferran Boleda; Mercé Piqueras Carrasco (coords.). Actes de la VIII Trobada d'Història de la Ciència i de la Tècnica. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2006, p. 535-542. ISBN 84-7283-880-3.
- Murdin, Paul. Full Meridian of Glory: Perilous Adventures in the Competition to Measure the Earth (en (anglès)). Springer, 2009. ISBN 978-0-387-75533-5.
- Quintana y Marí, Antonio «Carta inédita del físico Jean-Baptiste Biot (1774-1882)» (en (castellà)). Archeion, Vol. 16, Num. 3-4, 1934, pàg. 316-318. DOI: 10.1484/J.arch.3.554. ISSN: 0392-7865.
- Segala, Marco «Jean-Baptiste Biot collaborateur du Mercure de France : Vulgarisation et analyse philosophique des sciences» (en (francès)). Revue d'Histoire des sciences, Vol. 16, Num. 1, 2013, pàg. 107-136. DOI: 10.3917/rhs.661.0107. ISSN: 0151-4105.
- Trudel, Jean Louis. «Biot, Jean-Baptiste». A: Thomas Hockey (ed.). Biographical Encyclopedia of Astronomers (en (anglès)). Springer, 2007, p. 125-126. ISBN 978-0-387-31022-0.
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Jean-Baptiste Biot» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
- Crosland, M.P. «Biot, Jean-Baptiste». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 24 març 2016].