Jillian Banfield
![]() (2018) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 18 agost 1959 ![]() Armidale (Austràlia) ![]() |
Formació | Universitat Johns Hopkins Universitat Nacional Australiana ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Biologia ![]() |
Ocupació | bioquímica, geomicrobiòloga, microbiòloga, geòloga, botànica ![]() |
Ocupador | Universitat de Califòrnia a Berkeley (2002–) Universitat de Wisconsin-Madison ![]() |
Membre de | |
Obra | |
Abrev. botànica | Banfield ![]() |
Premis
| |
![]() |
Jillian Banfield (Armidale, 18 d'agost de 1959) és una bioquímica i geomicrobiòloga australiana.[1] El 2011, va rebre el premi L'Oréal-Unesco per a les dones en ciència pel seu treball sobre el comportament dels bacteris i la matèria en condicions extremes amb influència al medi ambient i la Terra.[2]
Biografia
El 1978 es va matricular a la Australian National University, on va obtenir el títol de graduadar en ciències el 1981. El 1985, va obtenir el títol de màster en ciències. El 1986 es va inscriure a la Universitat Johns-Hopkins, on va obtenir el 1987 un Màster en Art en Ciències de la Terra i dels Planetes. Va acabar el doctorat el 1990 sota la supervisió del professor David Veblen. Del 1990 al 2001, va ensenyar i dirigir investigacions a la Universitat de Wisconsin a Madison. Del 1996 al 1998, va ensenyar a la Universitat de Tòquio. Des de 2001, ha estat professora a la Universitat de Califòrnia a Berkeley i ha dirigit investigacions al Lawrence-Berkeley National Laboratory.
El 1978 es va matricular a la Australian National University, on va obtenir el títol de graduadar en ciències el 1981. El 1985, va obtenir el títol de màster en ciències. El 1986 es va inscriure a la Universitat Johns-Hopkins, on va obtenir el 1987 un Màster en Art en Ciències de la Terra i dels Planetes. Va acabar el doctorat el 1990 sota la supervisió del professor David Veblen. Del 1990 al 2001, va ensenyar i dirigir investigacions a la Universitat de Wisconsin a Madison. Del 1996 al 1998, va ensenyar a la Universitat de Tòquio. Des de 2001, ha estat professora a la Universitat de Califòrnia a Berkeley[3] i ha dirigit investigacions al Lawrence-Berkeley National Laboratory.[4]
Premis
- 1999: Premi MacArthur[5]
- 2000: Boca Guggenheim[6]
- 2006: Membre de l'Acadèmia Nacional de Ciències dels Estats Units[7]
- 2011: Premi L'Oréal-Unesco per les dones i la ciència[2]
- 2015: Membre de l'Acadèmica Australiana de Ciències[8]
- 2018: Membre de la Royal Society.[9]
- 2020: Premi Urey de la European Association of Geochemistry* 2020 [10]
Referències
- ↑ (anglès)Présentation sur le site de l'université de Californie à Berkeley
- ↑ 2,0 2,1 13e Prix L'Oréal-UNESCO pour les Femmes et la Science, 2011
- ↑ (anglès)Son CV
- ↑ (anglès)La page de son laboratoire
- ↑ (anglès)Présentation sur le site de la fondation MacArthur
- ↑ (anglès)sa page sur la fondation Guggenheim
- ↑ (anglès)Jillian F. Banfield sur le site de l'[académie nationale des sciences
- ↑ (anglès)Professor Jillian Fiona Banfield sur le site de l'académie australienne des sciences Arxivat 2019-06-02 a Wayback Machine.
- ↑ «Jillian Banfield» (en anglès). [Consulta: 30 octubre 2018].
- ↑ (anglès)[1]