Karen Horney
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 16 setembre 1885 ![]() Blankenese (Alemanya) ![]() |
Mort | 4 desembre 1952 ![]() Nova York ![]() |
Sepultura | Cementiri de Ferncliff ![]() |
Formació | Universitat de Friburg de Brisgòvia Universitat Humboldt de Berlín Universitat de Göttingen ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Psicoanàlisi ![]() |
Lloc de treball | Nova York ![]() |
Ocupació | psiquiatra, escriptora, psicoanalista, psicoterapeuta ![]() |
Membre de | Deutsche Psychoanalytische Gesellschaft New York Psychoanalytic Society ![]() |
Família | |
Cònjuge | Erich Fromm (1942–1952) Oskar Horney (1909–1936) ![]() |
Fills | Brigitte Horney ( ![]() Marianne Eckardt ( ![]() Renate Horney ( ![]() ![]() |
![]() ![]() |
Karen Horney (Blankenese, 16 de setembre de 1885 - Nova York, 4 de desembre de 1952) fou una psicòloga partidària de la psicoanàlisi, que va preocupar-se també per qüestions de gènere i com la cultura afectava la personalitat. Filla d'un pare autoritari, va estudiar medicina contra el seu consell i va mudar-se als Estats Units al final de la seva carrera, fugint d'un ambient matrimonial hostil.[1]
Teories sobre la neurosi
Horney considerava que la neurosi sorgeix quan un individu no té les necessitats emocionals cobertes.[2]
Necessitats de compliment
L'ésser humà necessita aproximar-se als altres, satisfer la seva demanda de sociabilitat. Inclou la necessitat d'afecte i aprovació dels altres i la necessitat de tenir una parella (o idealitzar l'amor pensant que un altre controlarà i omplirà la pròpia vida). Es relacionen amb les pulsions eròtiques de Freud.
Necessitats d'agressió
L'ésser humà està fet per competir amb els altres i satisfer les necessitats que sorgeixen de l'agressivitat innata, com ara la necessitat de sentir el poder, de controlar el proïsme, de tenir prestigi i admiració, i la necessitat d'assolir el que hom considera èxit.
Necessitats d'allunyament
Cada persona necessita marcar el mateix espai vital, fet que la porta a allunyar-se dels altres i mirar de satisfer les necessitats d'autonomia o independència, buscar la pròpia perfecció i assegurar rutines que aportin seguretat.
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)