Keilita
![]() | |
---|---|
Fórmula química | FeS |
Epònim | Klaus Keil ![]() |
Localitat tipus | meteorit Abee, Abee, Alberta, Canadà |
Classificació | |
Categoria | sulfurs |
Nickel-Strunz 10a ed. | 2.CD.10 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 2.CD.10 ![]() |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | isomètric |
Estructura cristal·lina | a = 5,17Å; |
Grup puntual | m3m (4/m 3 2/m) - hexoctaèdrica |
Lluïssor | metàl·lica |
Diafanitat | opaca |
Propietats òptiques | isotròpica |
Més informació | |
Estatus IMA | aprovat ![]() |
Codi IMA | IMA2001-053 |
Símbol | Ke ![]() |
Referències | [1] |
La keilita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom en honor del professor Klaus Keil de la Universitat de Hawaii a Honolulu.[1]
Característiques
La keilita és sulfur de ferro(II) de fórmula química FeS. Cristal·litza en el sistema isomètric en cristalls granulars de fins a centenars de micròmetres.[2] És l'anàleg mineral amb ferro de la niningerita i un polimorf de la troilita.[1]
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la keilita pertany a «02.CD - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Sn, Pb, Hg, etc.» juntament amb els següents minerals: herzenbergita, teal·lita, alabandita, altaïta, clausthalita, galena, niningerita, oldhamita, cinabri i hipercinabri.
Formació i jaciments
La keilita apareix com un mineral accessori en condrites enstatítiques.[2] Ha estat trobada en meteorits trobats a l'Antàrtida, el Canadà, França, el Pakistan, Polònia i el Sudan.[1]
S'ha trobat associada amb altres minerals com: niningerita, enstatita, kamacita i troilita.[2]
Vegeu també
- Sulfur de ferro(II)