Kerstin Ekman
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (sv) Kerstin Lillemor Hjort ![]() 27 agost 1933 ![]() municipi de Finspång (Suècia) ![]() |
10a Seient 15 de l'Acadèmia Sueca | |
20 desembre 1978 – 3 maig 2018 (request withdrawal (en) ![]() ← Harry Martinson – Jila Mossaed → ![]() | |
Dades personals | |
Nacionalitat | Sueca |
Formació | Universitat d'Uppsala - història de la literatura ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Prosa i literatura detectivesca ![]() |
Ocupació | novel·lista |
Membre de | |
Gènere | Novel·la |
Moviment | Literatura de Suècia |
Obra | |
Obres destacables
| |
Premis
| |
![]() ![]() ![]() ![]() |
Kerstin Lillemor Ekman, nascuda amb el cognom Hjorth a (Risigne, Finspång, Östergötland) el 27 d'agost de 1933, és una escriptora sueca membre de l'Acadèmia Sueca, tot i que actualment està inactiva en aquest càrrec.[1][2]
Biografia
Kerstin Ekman ha escrit un gran nombre d'èxits en novel·la negra (entre d'altres De tre små mästarna i Dödsklockan), però més tard va passar a la novel·la de caràcter psicològic i social, amb títols com Mörker och blåbärsris (1972) (ambientada al nord de Suècia) i Händelser vinya vatten (1993), en què va tornar a la novel·la negra.
Algunes de les seves novel·les han estat traduïda al català.[3]
Ekman va ser elegida membre de l'Acadèmia Sueca el 1978 i va ocupar el seient 15, però la va abandonar el 1989, juntament amb Lars Gyllensten i Werner Aspenström, a causa del debat que va seguir a l'amenaça de mort que va patir Salman Rushdie. D'acord amb les regles de l'Acadèmia, però, ella seguirà, com la resta de membres dimissionaris, sent un membre passiu per la totalitat de la seva vida. Ara bé, amb la reforma del 2018, va ser donada de baixa.
El 1998 va ser guardonada amb la medalla de Litteris et Artibus.
Referències
- ↑ «Kerstin Ekman». Nationalencyklopedin [Consulta: 31 març 2017].
- ↑ Schottenius, Maria. «Ekman, Kerstin Lillemor. 1933 - Sweden». The History of Nordic Women's Literature. KVINFO. [Consulta: 31 març 2017].
- ↑ Vuidal, Pau «La sueca Kerstin Ekman, traducida por primera vez al catalán». El País, 20-09-1999 [Consulta: 31 març 2017].