Otto Neitzel
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 6 juliol 1852 ![]() Złocieniec (Polònia) (en) ![]() ![]() |
Mort | 10 març 1920 ![]() Colònia (Alemanya) ![]() |
Activitat | |
Ocupació | compositor, musicòleg, professor d'universitat, pianista, crític musical ![]() |
Ocupador | Conservatori de Moscou (1881–1885) Hochschule für Musik und Tanz Köln ![]() |
Membre de | |
Gènere | Òpera ![]() |
Instrument | Piano ![]() |
Família | |
Pare | Gottfried Neitzel ![]() |
![]() ![]() ![]() |
Otto Neitzel (Falkenburg, Pomerània, 6 de juliol de 1852 - Colònia, 10 de març de 1920) fou un compositor alemany del Romanticisme.
Educat a Berlín, es doctorà en filosofia el 1875; el 1878 fou director de l'Associació musical d'Estrasburg i el 1879 també director d'orquestra del teatre Municipal i professor del Conservatori. El 1881 passà amb el mateix càrrec al Conservatori de Moscou i el 1885 al de Colònia, on també fou crític musical de la Kölnische Zeitung.
Va compondre diverses òperes, entre elles: Angela (Halle, 1887); Dido, Weimar, 1888); Der Alte Dessaner, (Wiesbaden, 1889); Berberini (Wiesbaden, 1904), i el drama satíric Walhalia in Not (Bremen, 1905), i va escriure: Beethoven Synphonien nach ihrem Stimmugsgehalt erläutert (Colònia, 1891), Führer durch die Oper des Theaters der Gegenwart (Leipzig, 1890); la biografia de Saint-Saëns a Berühmte Musiker (Berlín, 1899), i Erläuterungen des Inhalts klassicher Kompositionen des Phonola-und-Des-Künstlerrollen-Repertoirs (Leipzig, 1909).
Bibliografia
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 38, pàg. 107 (ISBN 84-239-4538-3)