Paya
Pech | |
---|---|
Tipus | llengua i llengua viva ![]() |
Ús | |
Parlants | 993[1] |
Autòcton de | Àrea lingüística mesoamericana |
Estat | ![]() |
Classificació lingüística | |
llengua humana llengua indígena llengües ameríndies llengües txibtxa ![]() | |
Característiques | |
Nivell de vulnerabilitat | 4 en perill sever ![]() |
Codis | |
ISO 639-3 | pay ![]() |
Glottolog | pech1241 ![]() |
Ethnologue | pay ![]() |
UNESCO | 1865 ![]() |
IETF | pay ![]() |
Endangered languages | 4946 ![]() |
El paya o pech és un idioma directament relacionat amb la família de llengües txibtxa, parlat pels indígenes pech, a Hondures nord-oriental.
Distribució
La majoria dels parlants paya es troben al departament d'Olancho (uns 600): a les comunitats de Vallecito (120 habitants), Pueblo Nuevo Subirana o Kahã Wayka (150 habitants, Agua Zarca, Caluco, Pisijiere, Jocomico i Culme, del municipi de Dulce Nombre de Culmí; i a la comunitat de Santa María del Carbón (300 habitants) a San Esteban. També hi ha alguns parlants al municipi de Brus Laguna, departament de Gracias a Dios, en la comunitat de Las Marias o Baltituk, fins al riu Patuca. Sobreviu la petita comunitat Silin, a Trujillo, departament de Colón.[1]
Característiques
El paya és una llengua tonal amb 16 consonants i 10 vocals.[2] Presenta dos tons, un alt i un baix. Vocales del contrast de la longitud i la nasalització.
L'ordre de l'oració és Subjecte-Objecte-Verb.[2] És un llenguatge sintètic que es fa servir principalment sufixs, prefixs, i a més apofonia vocàlica i reduplicació.
Bibliografia
- Holt, Dennis Graham. (1986).The Development of the Paya Sound-System. Ph.D. dissertation, Department of Linguistics, University of California, Los Angeles.
- Holt, Dennis Graham. (1989). "On Paya Causatives." Estudios de Lingüística Chibcha 8: 7-15. San José: Editorial de la Universidad de Costa Rica.
- Holt, Dennis Graham. (1999). Pech (Paya). Languages of the World/Materials 366. Múnic: LincomEuropa.