Perdiguero
| ||||
Tipus | Muntanya ![]() | |||
---|---|---|---|---|
Localitzat a l'entitat geogràfica | massís de Perdiguero ![]() | |||
Localització | ||||
Entitat territorial administrativa | Benasc (Ribagorça) i Òu (França) ![]() | |||
| ||||
Serralada | Pirineus ![]() | |||
Dades i xifres | ||||
Altitud | 3.222 m ![]() | |||
Prominència | 621 m ![]() | |||
Isolament | 7,99 km ![]() | |||
Història | ||||
Cronologia | ||||
1817 | primer ascens ![]() | |||
Esport | ||||
Ruta normal | Per la vall de Lliterola. | |||
El pic Perdiguero (3.222 m)[1] és el cim culminant del massís de Perdiguero, amb una prominència de 621 m,[2] que es troba a la línia divisòria entre la vall de Benasc (Aragó) i el departament de l'Alta Garona (França). La primera ascensió la van realitzar Friedrich Parrot i Pedro Barrau el 1817.
La fita W[1] del Perdiguero (42° 41′ 34.70″ N, 0° 30′ 59.77″ E / 42.6929722°N,0.5166028°E / 42.6929722; 0.5166028) té una altura de 3.176 m i una prominència de 15 m.
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Perdiguero
- ↑ 1,0 1,1 Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
- ↑ Semir, Ramon de. Posets - Perdiguero, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1977 (E-25). ISBN 84-7011-038-1. Arxivat 2019-05-01 a Wayback Machine.