Pingüí d'Adèlia
Pygoscelis adeliae ![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Dades | |
Pes | 124 g (pes al naixement) 5,35 kg (pes adult, mascle) 4,74 kg (pes adult, femella) ![]() |
Nombre de cries | 2 ![]() |
Estat de conservació | |
![]() | |
Risc mínim | |
UICN | 22697758 ![]() |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Chordata |
Classe | Aves |
Ordre | Sphenisciformes |
Família | Spheniscidae |
Gènere | Pygoscelis |
Espècie | Pygoscelis adeliae ![]() Hombr. i Jacquinot, 1841 |
Nomenclatura | |
Epònim | Terra Adèlia ![]() |
Distribució | |
![]() ![]() |
El pingüí d'Adèlia, (Pygoscelis adeliae) és comú a tota l'Antàrtida, i les illes properes. El 1840 l'explorador francès Jules Dumont d'Urville li va donar el nom de la seva esposa, Adélie.
Distribució i hàbitat
Hi ha 38 colònies de pingüí d'Adèlia i uns 55 milions d'individus a la regió del Mar de Ross. L'illa de Ross hostatja una colònia d'un mig milió d'aquests pingüins.
Descripció
- Fan de 46 a 75 cm de llargada i pesen entre 3,9 a 5,8 kg. Les marques distintives són un anell blanc al voltant dels ulls.
- Cap, gola i zones posteriors negre.
- Blanc per les zones inferiors.
- Bec menut roig fosc. Potes rosades.
- Cua més llarga que altres pingüins.
- Els immaturs són semblants, però amb la gola blanca i el bec negre.
Comportament
Són socials i poden ser agressius amb altres pingüins que robin pedres del seu niu.
Poden nadar a 45 milles per hora.
Alimentació
Principalment krill antàrtic i krill del gel, peixos i calamars glacials. L'anàlisi isotòpic dels fòssils de la closca d'ou mostra que el krill ha passat a ser l'aliment principal des de fa només 200 anys, coincidint amb el declivi de les balenes hi ha més krill disponible pels pingüins.[1]
Reproducció
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/61/Manchot_Ad%C3%A9lie_MHNT.jpg/220px-Manchot_Ad%C3%A9lie_MHNT.jpg)
Arriben a la zona de cria l'octubre-novembre. Els seus nius són munts de pedres. Al desembre els mascles i femelles es tornen per a alimentar-se i criar. El març els adults i les cries tornan al seu lloc d'origen. La població ha disminuït un 65% en els darrers 20 anys.[2]
Migració
Els pingüins d'Adèlia que viuen al Mar de Ross migren uns 13.000 km cada any d'anada i tornada.[3]
Referències
- ↑ S.D. Emslie & W.P. Patterson «Abrupt recent shift in δ13C and δ15N values in Adélie penguin eggshell in Antarctica». Proceedings of the National Academy of Sciences, 104, 28, juliol 2007, pàg. 11666–11669. DOI: 10.1073/pnas.0608477104. PMC: 1913849. PMID: 17620620.
- ↑ Eccleston, Paul «Penguins now threatened by global warming». The Daily Telegraph [Londres], 11-12-2007 [Consulta: 23 abril 2010].
- ↑ «Researchers follow Adélie penguin winter migration for the first time». The Antarctic Sun.
Enllaços externs
En altres projectes de Wikimedia: | |
![]() | Commons (Galeria) ![]() |
![]() | Commons (Categoria) ![]() |
![]() | Viquiespècies ![]() |
- Info about all species of penguins
- Adélie Penguin images
- Photographs of Adélie Penguin