Renaud Camus
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (fr) Jean Renaud Gabriel Camus ![]() 10 agost 1946 ![]() Chamalèira (França) ![]() |
President Consell Nacional de la Resistència Europea | |
2017 – | |
President Partit de l'Innocència | |
2002 – ![]() | |
Dades personals | |
Residència | Castell de Plius ![]() |
Ideologia | Nacionalisme i sobiranisme ![]() |
Formació | St Clare's, Oxford (en) ![]() Institut d'Estudis Polítics de París - llicenciatura en Ciències Polítiques Universitat de París I Panteó-Sorbona - estètica Universitat de Panteó-Assas - història del dret Universitat de Panteó-Assas - llicenciatura en Dret Universitat de París I Panteó-Sorbona - Llicenciat en lletres Universitat de Panteó-Assas - ciències polítiques ![]() |
Activitat | |
Ocupació | escriptor, activista polític ![]() |
Ocupador | Universitat de Nova York (1971–1972) Hendrix College (1971–1972) ![]() |
Partit | Sobirania, Identitat i Llibertats (2015–) Partit de l'Innocència (2002–) Partit Socialista de França (dècada del 1970–dècada del 1980) ![]() |
Membre de | Consell Nacional de la Resistència Europea (president) ![]() |
Nom de ploma | Denis Duparc Denise Camus J.-R.-G. du Parc Antoine du Parc Tony Duparc Denis Duvert J.R.G Le Camus ![]() |
Obra | |
Obres destacables
| |
Altres | |
Condemnat per | Volksverhetzung (2022) → (1 mes pena de presó) ![]() |
Premis
| |
Lloc web | renaud-camus.net ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Renaud Camus (Chamalèira, 10 d'agost de 1946) és un escriptor i activista polític francès.
És conegut per la teoria de la conspiració del "Gran reemplaçament", on argumenta que hi ha una elit global que està col·ludant contra la població blanca d'Europa, el seu objectiu és substituir-lo amb pobles no europeus.Les seves opinions sobre el "Gran reemplaçament" s'han traduït i publicat a llocs web d'extrema dreta i han sigut adoptades per grups d'aquesta ideologia per reforçar la seva teoria de la conspiració del genocidi blanc.[1][2]
Després d'haver estat membre del Partit socialista francès als anys 1970-1980, funda l'any 2002 el Partit del in-nocence. L'any 2015 es va unir al partit Souveraineté, identité et libertés. Fou candidat a les eleccions europees de 2014 a continuació de 2019.
Fou acusat d'antisemitisme l'any 2000 en el marc del «afer Camus», i de nou l'any 2017 per Yann Moix. L'any 2014 fou condemnat per provocació a l'odi i a la violència en contra els musulmans.
Obres seleccionades
És l'autor de més de 150 obres.[3]
Novel·les
- Passage. Flammarion (1975) ISBN 978-2080607829
- Échange. Flammarion (1976) ISBN 978-2080608925
- Roman roi. P.O.L. (1983) ISBN 978-2867440052
- Roman furieux (Roman roi II). P.O.L. (1987) ISBN 978-2867440762
- Voyageur en automne. P.O.L. (1992) ISBN 978-2867443022
- Le Chasseur de lumières. P.O.L. (1993) ISBN 978-2867443725
- L'épuisant désir de ces choses. P.O.L. (1995) ISBN 978-2867444494
- L'Inauguration de la salle des Vents. Fayard (2003) ISBN 978-2213616643
- Loin. P.O.L. (2009) ISBN 978-2846823524
Cròniques
- Journal d'un voyage en France. Hachette (1981) ISBN 978-2010067815
- Tricks. P.O.L. (1979) ISBN 978-2818001387
- Buena Vista Park. Hachette (1980) ISBN 978-2010073052
- Incomparable, with Farid Tali. P.O.L. (1999) ISBN 978-2867447044
- Retour à Canossa. Journal 1999. Fayard (2002) ISBN 978-2213614342
Assaig polític
- Du sens. P.O.L. (2002) ISBN 978-2867448812
- Le communisme du XXIe siècle. Xenia (2007) ISBN 978-2888920342
- La Grande Déculturation. Fayard (2008) ISBN 979-1091681384
- De l'In-nocence. Abécédaire. David Reinharc (2010) ISBN 978-2-35869-015-7
- Décivilisation. Fayard (2011) ISBN 2-2136-6638-5
- Le Grand Remplacement. David Reinharc (2011) ISBN 978-2-35869-031-7
- L'Homme remplaçable. Self-published (2012) ISBN 979-10-91681-00-1
- Le Changement de peuple. Self-published (2013) ISBN 979-10-91681-06-3
- Les Inhéritiers. Self-published (2013) ISBN 979-10-91681-04-9
- You Will Not Replace Us! Self-published (2018) ISBN 979-1091681575
- Lettre aux Européens : entée de cent une propositions (amb Karim Ouchikh). Autopublicada (2019)
Premis i reconeixements
- 1977 : premi Fénéon, per Intercanvi, publicat sota l'heterònim Denis Duparc
- 1996 : premi Amic de l'Acadèmia francesa, pel conjunt de la seva obra,[4][5]
- 2003 : Goncourt dels animals, per Vie du chien Horla
- 2015 : premi Jean-Ferré, per la seva obra dels tres anys precedents
Referències
- ↑ Taguieff, Pierre-André. La revanche du nationalisme: Néopopulistes et xénophobes à l'assaut de l'Europe (en francès). Presses Universitaires de France, 18 de març de 2015, p. 71. ISBN 9782130729501. «To [the theory of a replacement through mass immigration], that claims itself to be an observation or a description, is added in the "anti-replacist" vision a conspiracy theory which attributes to the "replacist" elites the desire to achieve the "Great Replacement".»
- ↑ Korte, Barbara; Wendt, Simon; Falkenhayner, Nicole. Heroism as a Global Phenomenon in Contemporary Culture (en anglès). Routledge, 27 de març de 2019. ISBN 9780429557842. «This conspiracy theory, which was first articulated by the French philosopher Renaud Camus, has gained a lot of traction in Europe since 2015.»
- ↑ Olivier Maulin, « “Le petit remplacement” : Renaud Camus, le maudit lumineux" », Valeurs actuelles, 28 novembre 2019. Consulté le 19 octobre 2020.
- ↑ «Renaud Camus - Biographie et livres | Auteur Fayard» (en francès). www.fayard.fr. Arxivat de l'original el 2017-09-02. [Consulta: 1r setembre 2017].
- ↑ «Prix Amic | Académie française». www.academie-francaise.fr. [Consulta: 1r setembre 2017].