Salvador Bermúdez de Castro y O'Lawlor
Salvador Bermúdez de Castro | |||||||||||||||||||||||||||||
Nom original | (es) Salvador Bermúdez de Castro, 2º Duque de Ripalda ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Biografia | |||||||||||||||||||||||||||||
Naixement | 1r novembre 1863 ![]() Madrid ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||
Mort | 20 gener 1945 ![]() Madrid ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||
![]() | |||||||||||||||||||||||||||||
27 d'octubre de 1913 – 9 de desembre de 1915 | |||||||||||||||||||||||||||||
← Juan Navarro Reverter | |||||||||||||||||||||||||||||
11 de juny de 1917 – 3 de novembre de 1917 | |||||||||||||||||||||||||||||
20 de juliol de 1919 – 14 d'agost de 1921 | |||||||||||||||||||||||||||||
![]() | |||||||||||||||||||||||||||||
març de 1922 – gener de 1923 | |||||||||||||||||||||||||||||
![]() | |||||||||||||||||||||||||||||
25 de juliol de 1903 – 23 de desembre de 1904 | |||||||||||||||||||||||||||||
Activitat | |||||||||||||||||||||||||||||
Lloc de treball | Madrid ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||
Ocupació | polític, diplomàtic ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||
Partit | Partit Conservador | ||||||||||||||||||||||||||||
Membre de | |||||||||||||||||||||||||||||
Família | |||||||||||||||||||||||||||||
Fills | Salvador Bermúdez de Castro y Bernales ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||
Pare | Manuel Bermúdez de Castro y Díez ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||
Premis
| |||||||||||||||||||||||||||||
Llista
|
Salvador Bermúdez de Castro O'Lawlor (Madrid, 1 de novembre de 1863 - 20 de gener de 1945) va ser un advocat i polític espanyol, va ser ministre d'Estat durant el regnat d'Alfons XIII.
Trajectòria
Fill de Manuel Bermúdez de Castro y Díez, ministre d'Isabel II, i de María de la Encarnación O'Lawlor y Caballero, filla petita de Joseph O'Lawlor, general espanyol nascut a Irlanda.[1] El seu cosí Richard Lalor fou un polític nacionalista irlandès. A la mort del seu pare fou II Marquès de Lema i Duc de Ripalda. Es casà el 1901 amb María Sánchez de Toca y Ballester.[2] Va ser alcalde de Madrid entre 1903 i 1904, governador del Banc d'Espanya entre 1922 i 1923, i membre de la Reial Acadèmia de la Llengua i de la Reial Acadèmia de la Història.[3][4]
Membre del Partit Conservador, va ser elegit diputat pel districte de Tinéu (Astúries) i Vall-de-roures (Aragó) en les eleccions celebrades entre 1891 i 1923.[5][6] Va ser ministre d'Estat entre el 27 d'octubre de 1913 i el 9 de desembre de 1915 en un govern presidit per Eduardo Dato. Entre l'11 de juny i el 30 de novembre de 1917 tornaria a ocupar la cartera d'Estat en un gabinet presidit novament per Dada. Finalment, entre el 20 de juliol de 1919 i el 14 d'agost de 1921 tornaria a ocupar la cartera de ministre d'Estat als successius governs que van presidir Sánchez de Toca, Allendesalazar i Dato.[7]
Fou un dels vint-i-dos juristes addictes a la revolta els qui designats pel Ministeri de Governació el 21 de desembre de 1938 van elaborar el dictamen sobre la il·legitimitat dels poders actuants el 18 de juliol de 1936.[8]
Obres
- Estudios históricos y críticos (1913)
- Mis recuerdos (1881-1901) (1930)
- De la revolución a la restauración (1927)
- Cánovas o el hombre de estado (1931)
- La política exterior española a principios del siglo XX (1935
Referències
- ↑ Encarnación O'Lawlor a geneall.net
- ↑ Fitxa a geneall.net
- ↑ Fitxa de la Reial Acadèmia de la Llengua
- ↑ «Medalla 35 de la RAH». Arxivat de l'original el 2014-10-18. [Consulta: 10 maig 2015].
- ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
- ↑ El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923). José Varela Ortega, Carlos Dardé, Josep Armengol i Segú. 2001
- ↑ Biografia a xtec.es
- ↑ En l'Apèndix I al Dictamen de la Comissió sobre il·legitimitat de poders actuants el 18 de juliol de 1936 (Editora Nacional; Barcelona, 1939) els revoltats van publicar acusacions de frau i de coaccions durant les eleccions de febrer de 1936 a Càceres, La Corunya, Lugo, Pontevedra i altres províncies amb l'objectiu de legitimar el Cop d'Estat
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Gonzalo Pasamar Alzuria, Ignacio Peiró Martín. Diccionario Akal de Historiadores españoles contemporáneos. Editorial Akal, 2002, p.126.
Càrrecs públics | ||
---|---|---|
Precedit per: Vicente Cabeza de Vaca | Alcalde de Madrid![]() 1903-1904 | Succeït per: Gonzalo de Figueroa y Torres |
Precedit per: Juan Navarro Reverter Juan Alvarado y del Saz Manuel González-Hontoria y Fernández Ladreda | Ministre d'Estat![]() 1913-1915 (juny-novembre) 1917 1919-1921 | Succeït per: Miguel Villanueva Gómez Manuel García Prieto Manuel González-Hontoria y Fernández Ladreda |
Precedit per: Lluís Sedó i Guichard | Governador del Banc d'Espanya![]() 1922-1923 | Succeït per: Tirso Rodrigáñez y Sagasta |
Premis i fites | ||
Precedit per: Alejandro Pidal y Mon | Acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història Medalla n. 35 ![]() 1913-1945 | Succeït per: Ramón Carande Thovar |
Precedit per: Julià Ribera Tarragó | Acadèmic de la Reial Acadèmia Espanyola Cadira O ![]() 1935-1945 | Succeït per: Félix de Llanos y Torriglia |
Precedit per: Vicente Santamaría de Paredes | ![]() Medalla 13 1924-1945 | Succeït per: Josep Maria Trias de Bes i Giró |