Tucano
Dahseyé ![]() | |
---|---|
Tipus | llengua i llengua viva ![]() |
Ús | |
Parlants | ![]() ![]() |
Autòcton de | Estat de l'Amazones i Vaupés ![]() |
Estat | Brasil i Colòmbia ![]() |
![]() | |
Classificació lingüística | |
llengua humana llengua indígena llengües ameríndies Llengües tucanes Llengües tucanes orientals ![]() | |
Codis | |
ISO 639-3 | tuo ![]() |
Glottolog | tuca1252 ![]() |
Ethnologue | tuo ![]() |
UNESCO | 1852 ![]() |
IETF | tuo ![]() |
Endangered languages | 2129 ![]() |
El tucano, tukano o tucana, endònim Dahseyé (Dasea) forma part del grup oriental de la família tucano i la parlen aproximadament 10 mil persones a la conca del riu Vaupés, a Colòmbia i Brasil. A més dels tucanos, integrants d'altres ètnies de la regió són parlants d'aquest idioma, a causa dels intercanvis matrimonials i al seu ús com llengua franca pels missioners, entre ells els tarianes.[2] És oficial al municipi brasiler de São Gabriel da Cachoeira.
Fonologia
L'idioma tucano registra els següents fonemes:[3]
Vocals
Anteriors | Centrals | Posteriors | |
---|---|---|---|
Altes | i | ɨ | u |
Mitjanes | e | o | |
Baixes | a |
Són sis vocals orals. Totes les vocals orals poden portar el tret supra-segmental +NALSAL, d'aquesta manera elles poden contrastar amb les vocals orals. Welch i West (1977).
Consonants
labial | alveolar | palatal | velar | glotal | |
---|---|---|---|---|---|
Oclusives sordes | p | t | k | ʔ (') | |
Oclusives sonores | b | d | g | ||
fricatives sordes | s | h | |||
vibrants | r | ||||
aproximants | w | j (y) |
Són dotze fonemes consonàntics. Les oclusives sonores b, d, g i la aproximante palatal j (i) tenen variants nasals m, n, ŋ (ng), ɲ (ñ), abans de vocal nasal.
To
El tucano té tres nivells de to sil·làbic significatiu:[3] alt, mitjà i baix. Els morfemas monosíl·labs sempre registren to alt. En els bisíl·labs ocorren només tres combinacions: alt-alt, alt-baix i baix-alt. En els trisíl·labs hi ha dues combinacions principals: baix-mig-alt i baix-alt-baix, encara que es registren altres quatre de manera excepcional. El to alt està associat amb l'accent, de manera que tota paraula està accentuada una o més vegades. El to mitjà podria no ser fonèmic i estar associat a les síl·labes intermèdies entre tons diferents o a casos gramaticals específics.
Referències
- ↑ Tucano a Ethnologue (18th ed., 2015)
- ↑ Correa, François (1987) "Indígenas Horticultores del Vaupés"; Introducción a la Colombia Amerindia: 109-122. Bogotá: Instituto Colombiano de Antropología.
- ↑ 3,0 3,1 West, Birdie y Betty Welch (1976) "Sistema fonológico del Tucano"; Sistemas fonológicos colombianos I: 13-28. ILV. Lomalinda: Editorial Townsend.
- ↑ Aikhenvald, 1996.
Bibliografia
- A Fala Tukano dos Ye'pâ-Masa: Tomo I: Gramática . Henri Ramirez (1997) · Manaus: Inspetoria Salesiana Missionária da Amazônia, CEDEM.
- Welch, Betty and West, Birdie (2000). In Lenguas indígenas de Colombia: una visión descriptiva edited by González de Pérez, María Stella and Rodríguez de Montes, María Luisa. Instituto Caro y Cuervo.
- Bibliografía de la familia lingüística Tukano (antes Betoya) (pp. 79-104). Marcelino de Castellvi (1939). In Proceedings of the second convention of the Inter American Bibliographical and Library Association 2:2 Washington, D.C.
- Campbell, Lyle. (1997). American Indian languages: The historical linguistics of Native America. Nova York: Oxford University Press. ISBN 0-19-509427-1.
- Proto Tucanoan (pp. 119-149). Nathan E. Waltz and Alva Wheeler (1972). In Comparative Studies in Amerindian Languages Mouton de Gruyter.
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e3/Incubator-logo.svg/32px-Incubator-logo.svg.png)
- Tucanoan Languages Collection Arxivat 2016-07-01 a Wayback Machine. de Janet Chernela, allotjat a l'AILLA, que conté enregistraments d'àudio, transcripcions, traduccions i notes de camp dels anys setanta i vuitanta.