Édouard Balladur
Édouard Balladur | |
---|---|
![]() | |
14. premiér Francie (162. předseda vlády Francie) | |
Ve funkci: 29. března 1993 – 17. května 1995 | |
Prezident | François Mitterrand |
Předchůdce | Pierre Bérégovoy |
Nástupce | Alain Juppé |
Ministr financí Francie | |
Ve funkci: 20. března 1986 – 12. května 1988 | |
Prezident | François Mitterrand |
Předseda vlády | Jacques Chirac |
Předchůdce | Pierre Bérégovoy |
Nástupce | Pierre Bérégovoy |
Stranická příslušnost | |
Členství | Unie pro lidové hnutí Sdružení pro republiku |
Narození | 2. května 1929 (95 let) Smyrna, Turecko ![]() |
Místo pohřbení | Passy |
Národnost | Arméni |
Choť | Marie-Josèphe Delacour |
Děti | 4 |
Sídlo | Marseille (od 1935) |
Alma mater | École Nationale d'Administration (1955–1957) Pařížský institut politických věd Thiersovo lyceum Univerzita Paula Cézanna |
Profese | ekonom a politik |
Náboženství | Arménská katolická církev |
Ocenění | velkokříž Řádu Ouissam Alaouite (1993) Osoba roku Financial Times (1993) Prix Aujourd'hui (2010) rytíř velkokříže Řádu za zásluhy o Italskou republiku velkokříž Řádu za zásluhy Polské republiky … více na Wikidatech |
Commons | Édouard Balladur |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Édouard Balladur (* 2. května 1929 Smyrna) je francouzský konzervativní politik arménského původu narozený v Turecku. Jeho rodina emigrovala do Francie roku 1935, v jeho šesti letech. V letech 1993–1995 byl premiérem Francie. V letech 1986–1988 byl ministrem financí ve vládě Jacquese Chiraca. Byl představitelem konzervativní politické strany Rassemblement pour la République (která roku 2002 spoluvytvořila nový pravicový subjekt Union pour un Mouvement Populaire). Roku 1995 kandidoval na prezidenta, skončil na třetím místě. Byl považován za politika, který na francouzské pravici oslabil gaullismus.
Politická kariéra
Svou politickou kariéru začínal po boku Georgese Pompidoua, nejprve byl jeho poradcem, když zastával funkci premiéra, poté, co se Pompidou stal prezidentem, stal se Balladur zástupcem jeho kancléře a nakonec i kancléřem (1973–1974). Po angažmá v prezidentském paláci se z politiky načas stáhl, ale vrátil se do ní v 80. letech jako podporovatel a poradce Jacquese Chiraca, který formoval novou stranu. To mu zajistilo i funkci v první vládě, kterou Chirac sestavil.
Obě pravicové vlády, jejichž byl členem, musely vládnout pod levicovým prezidentem Françoisem Mitterrandem a Balladur byl považován za specialistu na tuto situaci. Jako premiér se vyznačoval umírněným přístupem, zpětně byla ovšem kritizována především jeho role při genocidě ve Rwandě roku 1994.
O jeho politickém osudu nakonec rozhodl především vztah se Chiracem. Roku 1995, kdy Balladur vedl vládu jako premiér, nejprve Chiracovi slíbil podporu v prezidentských volbách. Později se ale rozhodl, že bude kandidovat sám. Chirac však ve volbách zvítězil a Balladura ihned odvolal z funkce premiéra. Chirac si spor vzal velmi osobně, zrušil s Balladurem přátelství a pravicové politiky, kteří ve volbách roku 1995 podporovali Balladura, tzv. Balladuriens (k nimž patřil mj. i Nicolas Sarkozy), odstavil z funkcí.
Vyznamenání
Stát | Stuha | Název | Datum udělení |
---|---|---|---|
Francie![]() | ![]() | velkodůstojník Řádu čestné legie[1] | 2008 |
![]() | velkokříž Národního řádu za zásluhy | ||
Itálie![]() | ![]() | velkokříž Řádu zásluh o Italskou republiku[2] | 1973, 1. října |
Polsko![]() | ![]() | velkokříž Řádu za zásluhy Polské republiky[3] | 2005, 6. ledna |
Rakousko![]() | ![]() | velká čestná dekorace ve zlatě s hvězdou Čestného odznaku Za zásluhy o Rakouskou republiku[4] | 1972 |
Odkazy
Reference
- ↑ Décret n° 2008-1202 ze dne 21. listopadu 2008, kterou se mění zákon o Řádu čestné legie a Médaille militaire, zveřejněna v Journal officiel du 22 novembre 2008. (třída velkodůstojníka náleží bývalým premiérům, kteří ve funkci působili nejméně dva roky)
- ↑ Le onorificenze della Repubblica Italiana. www.quirinale.it [online]. [cit. 2019-09-03]. Dostupné online.
- ↑ Postanowienie Prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 6 stycznia 2005 r. o nadaniu orderów i odznaczeń. prawo.sejm.gov.pl [online]. [cit. 2019-09-03]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2020-04-09.
- ↑ https://www.parlament.gv.at/PAKT/VHG/XXIV/AB/AB_10542/imfname_251156.pdf
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Édouard Balladur na Wikimedia Commons
- Heslo v encyklopedii Britannica
- Encyklopedické zdroje na Answers.com
- Profil na Monsieur-Biographie.com
![]() | Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace. Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. |
Premiéři Francie | ||
---|---|---|
Michel Debré (1959–1962) • Georges Pompidou (1962–1968) • Maurice Couve de Murville (1968–1969) • Jacques Chaban-Delmas (1969–1972) • Pierre Messmer (1972–1974) • Jacques Chirac (1974–1976) • Raymond Barre (1976–1981) • Pierre Mauroy (1981–1984) • Laurent Fabius (1984–1986) • Jacques Chirac (1986–1988) • Michel Rocard (1988–1991) • Édith Cressonová (1991–1992) • Pierre Bérégovoy (1992–1993) • Édouard Balladur (1993–1995) • Alain Juppé (1995–1997) • Lionel Jospin (1997–2002) • Jean-Pierre Raffarin (2002–2005) • Dominique de Villepin (2005–2007) • François Fillon (2007–2012) • Jean-Marc Ayrault (2012–2014) • Manuel Valls (2014–2016) • Bernard Cazeneuve (2016–2017) • Édouard Philippe (2017–2020) • Jean Castex (2020–2022) • Élisabeth Borneová (2022–2024) • Gabriel Attal (od 2024) | ![]() |