Arturo Alessandri
Arturo Alessandri | |
---|---|
![]() | |
Stranická příslušnost | |
Členství | Liberal Party |
Narození | 20. prosince 1868 Longaví |
Úmrtí | 24. srpna 1950 (ve věku 81 let) Santiago de Chile |
Příčina úmrtí | infarkt myokardu |
Místo pohřbení | Obecný hřbitov v Santiagu |
Choť | Rosa Ester Rodríguez Velasco |
Děti | Arturo Alessandri Rodríguez Jorge Alessandri Rodríguez Fernando Alessandri Hernán Alessandri Eduardo Alessandri Rodríguez |
Příbuzní | José Pedro Alessandri (sourozenec) Arturo Alessandri Besa (vnuk) |
Alma mater | Chilská univerzita Colegio de los Sagrados Corazones de Santiago |
Profese | advokát, politik a knihovník |
Ocenění | Velkokříž za námořní zásluhy s bílým odznakem (1922) Řád Dannebrog velkokříž Řádu věže a meče |
Podpis | ![]() |
Commons | Arturo Alessandri |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Arturo Fortunato Alessandri Palma (americká španělština: [aɾˈtuɾo aleˈsandɾi ˈpalma]; 20. prosince 1868 – 24. srpna 1950) byl chilský politik a reformátor, který sloužil třikrát jako prezident Chile, nejprve od roku 1920 do roku 1924, pak od března do října 1925 a nakonec od roku 1932 do roku 1938.
Mládí
Arturo Alessandri byl synem Pedra Alessandriho Vargase a Susany Palmy Guzmán. Jeho dědeček, Pietro Allesandri Tarzi, byl italský přistěhovalec z Toskánska, který přišel do Chile z Argentiny. Alessandriho otec, Pedro, se stal hlavou rodiny ve věku 19 let; v době Alessandriho narození provozoval panství v Longaví. Ve věku 12 let byl Alessandri zapsán na Sacred Hearts High School, kde studovali jeho bratři a otec.
Ve věku 20 let začal Alessandri studovat práva na Chilské univerzitě. V roce 1891, během studií, se podílel na výrobě novin La Justicia, které byly proti tehdejšímu prezidentovi José Manuelu Balmacedovi. Po promoci v roce 1893 se Alessandri oženil s Rosou Ester Rodríguez Velasco, se kterou měl 9 dětí.
V roce 1897 Alessandri zahájil svou politickou kariéru, stal se členem Liberální strany a zástupcem Curicó, křesla, které si udržel téměř 20 let. V roce 1915, již aspirující na prezidentský úřad, Alessandri vyzval senátora provincie Tarapacá, Artura del Ría; získal těžce vybojované vítězství, odkud si vysloužil přezdívku „León de Tarapacá“ (Lev z Tarapacá).
V roce 1920 byl Alessandri kandidátem Liberální strany na prezidenta, když těsně porazil svého oponenta Koaliční strany Luise Barrose Borgoña. Projevy ve prospěch dělnické třídy Alessandri znepokojil chilské konzervativce, kteří cítili, že jejich zájmy jsou ohroženy. Vzhledem k tomu, že opozice ovládala Národní kongres, Alessandri upřednostňoval posílení výkonné moci, která postrádala politickou váhu před kongresem (parlamentní éra).
![]() | Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace. Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. |
Odkazy
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Arturo Alessandri na Wikimedia Commons
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Arturo Alessandri na anglické Wikipedii.
Prezidenti Chile | |
---|---|
Manuel Blanco Encalada (1826) • Agustín Eyzaguirre (1826–1827) • Ramón Freire (1827) • Francisco Antonio Pinto (1827–1829) • Francisco Ramón Vicuña (1829) • José Tomás Ovalle (1829–1831) • Francisco Ruiz-Tagle (1831) • José Tomás Ovalle (1831) • José Joaquín Prieto (1831–1841) • Manuel Bulnes (1841–1851) • Manuel Montt (1851–1861) • José Joaquín Pérez (1861–1871) • Federico Errázuriz Zañartu (1871–1876) • Aníbal Pinto (1876–1881) • Domingo Santa María (1881–1886) • José Manuel Balmaceda (1886–1891) • Jorge Montt (1891–1896) • Federico Errázuriz Echaurren (1896–1901) • Germán Riesco (1901–1906) • Pedro Montt (1906–1910) • Emiliano Figueroa (1910) • Ramón Barros Luco (1910–1915) • Juan Luis Sanfuentes (1915–1920) • Arturo Alessandri (1920–1924) • Emiliano Figueroa (1925–1927) • Carlos Ibáñez del Campo (1927–1931) • Juan Esteban Montero (1931–1932) • Carlos Dávila (1932) • Arturo Alessandri (1932–1938) • Pedro Aguirre Cerda (1938–1941) • Jerónimo Méndez (1941–1942) • Juan Antonio Ríos (1942–1946) • Gabriel González Videla (1946–1952) • Carlos Ibáñez del Campo (1952–1958) • Jorge Alessandri (1958–1964) • Eduardo Frei Montalva (1964–1970) • Salvador Allende (1970–1973) • Augusto Pinochet (1973–1990) • Patricio Aylwin (1990–1994) • Eduardo Frei Ruiz-Tagle (1994–2000) • Ricardo Lagos (2000–2006) • Michelle Bacheletová (2006–2010) • Sebastián Piñera (2010–2014) • Michelle Bacheletová (2014–2018) • Sebastián Piñera (2018–2022) • Gabriel Boric (od 2022) |