Caproni Ca.97
Caproni Ca.97 | |
---|---|
![]() Caproni Ca.97 (I-ABEK) s třemi motory Walter Mars | |
Určení | civilní dopravní letoun |
Výrobce | Aeroplani Caproni SA, Milano-Taliedo, Itálie |
Šéfkonstruktér | Gianni Caproni |
První let | 1929 |
Uživatel | Regia Aeronautica Avio Linee Italiane |
Výroba | 1929–1932 |
Vyrobeno kusů | min. 13 |
Další vývoj | Caproni Ca.101 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Caproni Ca.97 byl italský víceúčelový letoun. S tímto letounem zaznamenala továrna Aeroplani Caproni SA první obchodní úspěch ve 30. letech 20. století. Byl vyráběn z hlediska motorizace ve dvou verzích, s jedním a se třemi motory.[1] Letoun byl veřejnosti představen na mezinárodní letecké výstavě v Miláně v roce 1929.[2]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/98/Caproni_Ca.97_left_front_photo_NACA_Aircraft_Circular_No.84.jpg/220px-Caproni_Ca.97_left_front_photo_NACA_Aircraft_Circular_No.84.jpg)
Vznik a vývoj
Gianni Caproni po válce postavil gigantický létající dopravní člun Caproni C-60 (1920). Při prvním pokusu o vzlet v lednu 1921 se letoun nadnesl asi jen 18 m nad hladinu Lago Maggiore a pak se zabořil přídí do vody. Caproni trval na opravě, avšak když byla téměř hotova, letoun v hangáru shořel. Po této smutné zkušenosti se Caproni vrátil ke stavbě dopravních letounů až v roce 1927.[3] První letoun byl postaven v roce 1927 jako dopravní letoun pro 1–2 piloty a 6 cestujících. Tento hornoplošník byl původně stavěn se třemi motory, namontovanými v ose na přídi a dalšími dvěma nesenými na křídle, v rozpěrných gondolách. Prototyp byl osazen třemi pětiválcovými hvězdicovými motory Lorraine-Dietrich o výkonu 3 x 97 kW (130 k) při 1300–1350 ot/min. Prvním uživatelem se stala společnost Avio Linee Italiane.[4]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ad/Caproni_Ca.97_left_rear_photo_NACA_Aircraft_Circular_No.84.jpg/220px-Caproni_Ca.97_left_rear_photo_NACA_Aircraft_Circular_No.84.jpg)
Byly však také postaveny letouny s jedním motorem o celkovém výkonu 400–500 koní (298–373 kW). Po stavbě několika třímotorových letounů označených jako Ca 97 C. Tr. (Colonial Trimotore) došlo ke změně konstrukce a další verze byly stavěny jako jednomotorová letadla.[5]
Víceúčelový letoun Ca.97 byl používán ve vojenských a civilních oblastech. Uplatnil se jako dopravní letoun, cvičný letoun, sanitní letoun, průzkumný letoun a jako lehký bombardér. V sanitním letounu mohl být transportován jeden vážně zraněný "případ" na nosítkách, dva lehce zranění, doktor a asistent nebo zdravotní sestra. Druhou variantou bylo šest zraněných, doktor a zdravotní sestra.[6] V průzkumné verzi byl za křídlem nainstalován stojan kulometu. Verze Ca.97 Idro s jedním hvězdicovým motorem Jupiter IV byla využívána jako hydroplán se dvěma plováky.
Caproni se této zdařilé koncepce více méně držel s mírným zdokonalováním až do roku 1937. Řady jeho třímotorových hornoplošníků pokračovaly typy Ca.101, Ca.133 a Ca.148.[3]
V italském civilním rejstříku je zaneseno 13 imatrikulovaných letadel Ca.97.[7]
Popis letounu
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4e/Caproni_Ca.97_left_side_photo_NACA_Aircraft_Circular_No.84.jpg/220px-Caproni_Ca.97_left_side_photo_NACA_Aircraft_Circular_No.84.jpg)
Jednalo se o první celokovové letadlo Caproni. Základním stavebním materiálem byla uhlíková ocel ve formě trubek a drátů. Pevnostní uzly byly zhotoveny z chromové oceli. Křídlo, trup a kormidla byla potažena plátnem. V kabině pro cestující bylo 6 lehkých sedadel z vrbového dřeva, umístěny byly po stranách ve dvou řadách za sebou. Za těmito sedadly byly dveře umožňující přístup do úschovny zavazadel a na toaletu. Podlaha kabiny byla z duralového plechu, dveře byly dřevěné.[8]
Křídlo bylo ze dvou částí, zachycených po každé straně k horním trupovým nosníkům. V křídlech, podepřených na každé straně dvěma mohutnými vzpěrami, byly dvě palivové nádrže z mosazného plechu, ze kterých byl zásobován motor palivem gravitačním spádem. Za motorem, který byl uchycen na rámu ve tvaru trojúhelníka, směrem ke kokpitu byla olejová nádrž. Kormidla i křidélka byla ovládána lany a volantovým řízením. Kolový beznápravový podvozek širokého rozchodu, vyrobený z niklové oceli, se skládal ze dvou trubkových vzpěr, byl zavěšen k trupu univerzálním kloubem. Nárazy tlumil svislý tlumič.[9]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ac/Caproni_Ca.97_%28Letectv%C3%AD_No.3%2C_1929%29.jpg/220px-Caproni_Ca.97_%28Letectv%C3%AD_No.3%2C_1929%29.jpg)
Operační nasazení
V základní verzi Ca.97 létaly čtyři letouny (I-AANM, I-ABEK, I-BESO, I-FOTO). Dva byly využívány pro civilní účely: Avio Linee Italiane (Società Aerea Mediterranea) na lince Řím - Milán (I-AANM) a továrnou Caproni (I-ABEK). Další dva byly použity ve vojenském letectví. I-BESO létal z Florencie pro Istituto Geografico Militare (Vojenský geografický ústav) a I-FOTO z římského letiště Montecello pro Ministero Aeronautica (Ministerstvo letectví). Jeden ze tří letounů vyrobených ve verzi Ca.97 C.-Tr. využívala letecká společnost Ala Littoria (I-ABCA), druhý vlastnil Salvatore Castelli z Talieda (I-AAQN) a třetí byl v majetku Ministero Aeronautica (Ministerstvo letectví) a létal z letiště Littorio (I-ALDO).[7]
Zajímavý byl příběh italského třímotorového letadla Caproni Ca.97 (výr. č. 3080) s imatrikulací I-ABEK, která mu byla přidělena v Itálii 13.3.1931. To mělo nainstalovány sedmiválcové motory Walter Venus a přiletělo v březnu do Prahy na jejich výměnu za výkonnější, devítiválcové motory Walter Mars. Po výměně motorů bylo v dubnu předváděno zástupcům ministerstva veřejných prací a národní obrany.[10] Předvedení tohoto letadla bylo úspěšné, protože bylo prodáno do Československa. Nejprve s ním létaly Československé státní aerolinie a později Ústřední letecká škola. Imatrikuce OK-BEK mu byla přidělena 9.10.1931. Letoun létal na letní lince Praha - Mariánské Lázně - Karlovy Vary[4] V té době ČSA provozovaly jednomotorové Aero A-35 a A-38 a třímotorové Letov Š-32, Avia F.VIIb-3m a zmíněný Ca.97. V roce 1935 zavedly ČSA linku Praha - Hradec Králové - Moravská Ostrava (Dolní Benešov u Opavy). Častým hostem na této trati byl i třímotorový Ca.97.[11] Později byl Ca.97 určen ke školení dopravních pilotů a navigátorů letounů byl hangárován pro nedostatek místa na letišti Ruzyně.[12] Letoun byl vymazán z rejstříku v roce 1936.[13]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/60/Caproni_Ca.97_single_engine.jpg/220px-Caproni_Ca.97_single_engine.jpg)
Ve verzi Ca.97 C-Mon byly vyrobeny 3 letouny I-AALF, I-AALG, I-ABCN, které létaly pro společnost Caproni, především v její Letecké škole Caproni. Ze dvou vyrobených letounů ve verzi Ca.97 Co (I-BEVA) jeden létal z Florencie pro Istituto Geografico Militare (Vojenský geografický ústav) a druhý z nich létal s imatrikulací I-AASV. Jeden ze tří letounů vyrobených ve verzi Ca.97 C-Tr. využívala letecká společnost Ala Littoria (I-ABCA), druhý vlastnil Salvatore Castelli z Talieda (I-AAQN), se kterým létal na lince Milán - Verona - Padova - Benátky,[4] a třetí byl v majetku Ministero Aeronautica (Ministerstvo letectví) a létal z letiště Littorio (I-ALDO). Poslední letoun ve verzi Ca. 97 M vlastnili tovární pilot Mario De Bernadi (Littorio) a později Ing. Umberto Nistri v Římě (I-DEBE).[7]
V Maďarsku registrovaná letadla byla pořízena v roce 1929 jako "mírně olétaná" Ca.97 C-Mon a Ca.97 Co z Itálie. Jednalo se o 4 letouny provozovaná leteckou společností Malert, které získaly imatrikulaci H-MALD resp. H-ALD, H-MALE resp. HA-ALE (I-AASV), H-MALF resp. HA-ALF (I-AALF) a H-MALG resp. HA-ALG (I-AALG). Letouny používané v Maďarsku měly povětšinou čtyřlistou vrtuli.[14]
Vojenské verze používala Regia Aeronautica, zejména v Libyi od listopadu 1929.
Varianty
Údaje dle[1][15]
civilní verze
- Ca.97 – prototyp poháněný pětiválcovými hvězdicovými motory Lorraine-Dietrich 5P 75 kW (100 k), jeden letoun
- Ca.97 C. Tr. – (Coloniale Trimotore – doprava do kolonií), stejné provedení jako Ca.97 ale s jinými třemi motory
- Ca.97 C. Mon. – (Coloniale Monomotore) poháněn jedním motorem Alfa Romeo Jupiter VIII R 363 kW (494 k)
- Ca.97 M. – (Monomotore) poháněn jedním motorem Alfa Romeo Jupiter IV 310 kW (420 k)
vojenské verze
- Ca.97 Co. – (Coloniale) koloniální průzkumný lehký bombardér poháněný jedním motorem Alfa Romeo Jupiter IV 310 kW (420 k); postaveno pět letadel pro Regia Aeronautica a pro Istituto Geografico Militare (Vojenský geografický ústav)
- Ca.97 Ri. – (Ricognizione) vyzbrojené průzkumné letadlo poháněné jedním motorem Alfa Romeo Jupiter VIII Ri 363 kW (494 k); postaveny čtyři letadla pro Regia Aeronautica.
- Ca.97 Idro – (Idrovolante) hydroplán poháněný jedním motorem Alfa Romeo Jupiter VIII Ri 363 kW (494 k); postaven jeden letoun
Uživatelé
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/1/15/Caproni_Ca.97.jpg)
civilní
- Italské království
Italské království
- Società Area Mediterranea (I-ABCA, výr. č. 3079) a později přešel na Ala Littoria
- Salvatore Castelli (I-AAQN, výr. č. 2992)
- Mario De Bernadi/Ing. Umberto Nistri (I-DEBE, výr. č. 132)
- Československo
Československo
- Československé státní aerolinie (OK-BEK/I-ABEK, výr. č. 3080)
- Ústřední letecká škola
- Maďarsko
Maďarsko
vojenští
- Italské království
Italské království
- Maďarsko
Maďarsko
- Maďarské letectvo (Magyar Légierő)
Specifikace
Data pro Ca 97 C. Mon. dle[1][16][17]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/25/Caproni_Ca.97_3-view_NACA_Aircraft_Circular_No.84.jpg/220px-Caproni_Ca.97_3-view_NACA_Aircraft_Circular_No.84.jpg)
Technické vlastnosti
- Posádka: 1–2 piloti
- Kapacita: 6 cestujících
- Délka: 11,35 m
- Rozpětí: 16,00 m
- Výška: 3,50 m
- Nosná plocha křídel: 40,00 m²
- Hmotnost prázdného letounu: 1 450 kg
- Celková hmotnost: 2650 kg
- Pohon: 1 × Alfa Romeo Jupiter VIII Ri , devítiválcový radiální motor s výkonem 363 kW (494 k)
- Vrtule: dvoulistá, dřevěná nebo čtyřlistá
Výkony
- Maximální rychlost: 230 km/h
- Cestovní rychlost: 175 km/h
- Minimální rychlost: 100 km/h
- Dolet: 1 000 km nebo 3,4 h
- Dostup: 6 550 m
- Stoupavost: do 3000 m 11 min.
Výzbroj (Ca.97 Co., Ca.97 Ri.)
Odkazy
Reference
V tomto článku byly použity překlady textů z článků Caproni Ca.97 na anglické Wikipedii a Caproni Ca.97 na italské Wikipedii.
- ↑ a b c ABATE, Rosario; ALEGI, Gregory; APOSTOLO, Giorgio (1992). Aeroplani Caproni 1910-1983 (English translated ed.). Milano: Museo Caproni. s.. 139–143, 243.
- ↑ The aircraft at the MIlan exhibiton. Flight. 16. května 1929, roč. XXI, čís. 20 (1064), s. 401–402. Dostupné online.
- ↑ a b NĚMEČEK, Václav. Civilní letadla 1. I. vyd. Praha: NADAS, 1981. 392 s. S. 131, 134, 191.
- ↑ a b c MULDER, Roy. The civilian transport aircraft of Caproni 1918-1939 (anglicky) [online]. europeanairlines.no [cit. 2019-11-18]. S. 1–12. Dostupné online.
- ↑ Ca.97 (rusky) [online]. Уголок неба (airwar.ru), 2014 [cit. 2019-11-18]. Dostupné online.
- ↑ The Caproni Ca.97 Colonial, an italian all-metal machine for military service (anglicky). Flight. 29.9.1929, roč. XXI., čís. 35 (1079), s. 927–928. Dostupné online.
- ↑ a b c Civil Aircraft Register - Italy (anglicky) [online]. airhistory.org.uk [cit. 2019-11-18]. Dostupné online.
- ↑ The Caproni Monoplanes Ca.97 (anglicky), (říjen 1928), Aircraft Circulars, National Advisory Comittee for Aeronautics (N.A.C.A.), No. 84, 19 s.
- ↑ JIROUT, Jaroslav kpt. ing. Italský dopravní letoun Caproni Ca.97. Letectví. Březen 1929, roč. IX. (1929), čís. 3, s. 81–84. Dostupné online.
- ↑ VERNER, ing. Letiště Praha v březnu 1931. Letectví. Duben 1931, roč. 11. (1931), čís. 4, s. 118–120. Dostupné online.
- ↑ Letový řád ČSA (1.6-5.10.1935) [online]. Praha: ČSA, 1936 [cit. 2019-11-18]. Dostupné online.
- ↑ ČECH, Bořivoj. Ústřední letecká škola [online]. vrtulnik.cz, 15.10.2019 [cit. 2019-11-18]. Dostupné online.
- ↑ SOUKUP, Pavel. Caproni Ca-97 (OK-BEK) [online]. Praha: Československé letectví - web o historii letectví u nás [cit. 2019-11-18]. Dostupné online.
- ↑ Civil Aircraft Register - Hungary [online]. airhistory.org.uk [cit. 2019-11-18]. Dostupné online.
- ↑ CAPRONI, Gianni. GLI Aeroplani Caproni dal 1908 al 1935, Edizione del Museo Caproni
- ↑ GREY, C.G., ed. (1928). Jane's all the World's Aircraft 1928 (anglicky). London: Sampson Low, Marston & company, Ltd. s. 18d–19d.
- ↑ CAPRONI CA 97 (italsky) [online]. Ministero della Difesa [cit. 2019-11-18]. Dostupné online.
Související články
Literatura
- TAYLOR, Michael J.H. (1989), Jane's Encyclopedia of Aviation, London: Studio Editions, s. 233
- WINCHESTER, Jim (general editor). (2004). Biplanes, triplanes & seaplanes. San Diego, Cal.: Thunder Bay Press, ISBN 978-1592232239
- World Aircraft Information Files. London: Bright Star Publishing, č. 09, s. 891
- Italian Civil Aircraft 1920–1929: Italian Airliners 1920–1929, Italian Civil Trainer Aircraft 1920–1929, Books LLC (October 14, 2010), ISBN 978-1155975566
- Dénes Bernád, Charles K. Kliment, Magyar Warriors: The History of the Royal Hungarian Armed Forces 1919–1945, Svazek 1, Helion and Company, 19. 2. 2015, 404 s.
- CAPRONI, Gianni. GLI Aeroplani Caproni dal 1908 al 1935, Edizione del Museo Caproni
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Caproni Ca.97 na Wikimedia Commons
- (maďarsky) Registrační značky H na Avia-info.hu
- Úspěchy leteckých motorů Walter v zahraničí Letectví 1936
- (rusky) Caproni Ca.97 (fotogalerie) na AviaDejaVu.ru