Demokratická strana (Itálie)
Demokratická strana | |
---|---|
Partito Democratico | |
![]() | |
Zkratka | PD |
Datum založení | 14. února 2007 |
Předseda | Valentina Cuppi |
Lídr | Elly Schlein |
Prezident | Stefano Bonaccini |
Zakladatel | Walter Veltroni |
Sídlo | Via Sant'Andrea delle Fratte 16, Řím |
Předchůdce | Levicoví demokraté La Margherita menší strany |
Ideologie | sociální demokracie křesťanská levice třetí cesta sociální liberalismus proevropanismus |
Politická pozice | středolevice |
Evropská strana | Strana evropských socialistů |
Politická skupina EP | Pokrokové spojenectví socialistů a demokratů |
Koalice | Středolevicová koalice |
Stranické noviny | L'Unità (2007–2017) Europa (2007–2014) Democratica (2017–2019) |
Počet členů | 374 786 (2018) |
Barvy | červená zelená |
Volební výsledek | 19,1 % (Volby 2022) |
Oficiální web | partitodemocratico.it |
Zisk mandátů ve volbách | |
Poslanecká sněmovna | 69/400 |
Senát republiky | 38/200 |
Evropský parlament | 21/76 |
Regionální parlamenty | 199/897 |
Guvernéři regionů | 4/21 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Demokratická strana (italsky Partito Democratico, PD) je italská středolevicová politická strana. Vznikla roku 2007 a představuje největší tradiční stranu na italské levici. V posledních volbách v roce 2022 skončila na druhém místě s 19 procenty hlasů. V jejím čele je od roku 2023 Elly Schleinová. V současnosti je v opozici.
Strana byla od svého vzniku do roku 2008 ve vládě s premiérem a zakladatelem PD Romanem Prodim; poté byla jedno volební období v opozici. Mezi lety 2013 a 2018 byla hlavní stranou vládní koalice pod premiéry Enrikem Lettou, Matteem Renzim a Paolem Gentilonim (všechno členové PD). Poté byla strana v opozici až do roku 2019, kdy získala zastoupení v kabinetech nestraníků Giuseppa Conteho (2019-2021) a Maria Draghiho (2021-2022).
Přestože (hlavně za vedení Mattea Renziho) byla strana ovlivněna sociálním liberalismem a progresivismem Třetí cesty, hlavní ideologické trendy PD jsou sociální demokracie a křesťanská levicová tradice.
Mezi prominentní členy strany patří bývalí lídři Walter Veltroni, Dario Franceschini, Maurizio Martina nebo Nicola Zingaretti; v neposlední řadě starosta Říma Roberto Gualtieri. Ve straně také působili prezidenti Itálie Giorgio Napolitano a Sergio Mattarella i tři bývalí premiéři Romano Prodi, Giuliano Amato a Massimo D'Alema. Za účelem vedení vlastní formace stranu opustili centristé Matteo Renzi a Carlo Calenda, stejně jako levicově orientovaný předseda Senátu Pietro Grasso.
Historie
Strana byla založena 14. října 2007 spojením několika středolevých formací, jež ve volbách roku 2006 byly součástí Hnutí Olivovník a koalice Unie. Volbami roku 2013 se Demokratická strana stala nejsilnější politickou silou Itálie a z jejích řad vzešli tři po sobě následující premiéři: Enrico Letta (2013–2014), Matteo Renzi (2014–2016) a Paolo Gentiloni (2016–2018).
Ve volbách v březnu 2018 se se ziskem 18,72 % stala nejsilnější stranou Středolevicové koalice. Celá koalice však získala jen 122 mandátů v Poslanecké sněmovně, což je poměrně velká ztráta oproti 227 mandátům Hnutí pěti hvězd nebo 265 mandátům, které získala Středopravicová koalice. Špatný volební výsledek vyústil v rezignaci lídrem Mattea Renziho. Vládu sestavilo populistické Hnutí pěti hvězd a Liga severu, demokraté se tak ocitli v opozici.[1] Do čela strany byl následně zvolen Nicola Zingaretti, představitel levicového křídla PD.[2]
Během vládní krize v září 2019 nicméně Liga opustila vládu, což otevřelo dveře k překvapivému vytvoření koalice Demokratické strany a Hnutí pěti hvězd.[3]
Krátce po vstupu do vlády Renzi z Demokratické strany vystoupil a založil novou stranu Italia Viva, což zdůvodnil mimo jiné neshodami se směřováním demokratů.[2]
Italia Viva v lednu 2021 odešla z vládní koalice, která tím přišla o většinu. Krize skončila vytvořením vlády Maria Draghiho, do níž vstoupila většina významných politických stran z celého ideologického spektra, a to včetně Demokratické strany, jež si tak zachovala vládní zastoupení.[4]
Na začátku března téhož roku Zingaretti oznámil rezignaci; svůj krok zdůvodnil zahanbením z vnitrostranických sporů.[5] Do pozice lídra se poté vrátil expremiér Enrico Letta.[6]
Volební výsledky
Poslanecká sněmovna
Volby | Hlasy | Mandáty | Pozice | Postavení | ||
---|---|---|---|---|---|---|
Abs. | % | Abs. | ± | |||
2008 | 12 434 260 | 33.1 | 217/630 | 2. | Opozice | |
2013 | 8 934 009 | 25.5 | 297/630 | ▲80 | ▲1. | Vláda |
2018 | 6 161 896 | 18.8 | 112/630 | ▼185 | ▼3. | Vláda[p 1] |
2022 | 5 356 180 | 19.1 | 69/400 | ▼ | ▲2. | Opozice |
Senát
Volby | Hlasy | Mandáty | Pozice | ||
---|---|---|---|---|---|
Abs. | % | Abs. | ± | ||
2008 | 11 052 577 | 33.1 | 118/315 | 2. | |
2013 | 8 400 255 | 27.4 | 112/315 | ▼6 | ▲1. |
2018 | 5 783 360 | 19.1 | 54/315 | ▼58 | ▼4. |
2022 | 5 220 256 | 18.9 | 40/200 | ▲ | ▲2. |
Evropský parlament
Volby | Hlasy | Mandáty | Pozice | ||
---|---|---|---|---|---|
Abs. | % | Abs. | ± | ||
2009 | 8 008 203 | 26.1 | 21/72 | 2. | |
2014 | 11 203 231 | 40.1 | 31/73 | ▲10 | ▲1. |
2019 | 6 089 853 | 22.7 | 19/76 | ▼12 | ▼2. |
2024 | 5 635 970 | 24.1 | 21/76 | ▲2 | ▬ 2. |
Regionální parlamenty
Region | Rok | Hlasy | % | Mandáty | ± |
---|---|---|---|---|---|
Údolí Aosty | 2020 | 10 106 | 15.3 | 7/35 | |
Piemont | 2024 | 395 710 | 23.9 | 13/51 | |
Lombardie | 2023 | 628 774 | 21.2 | 18/80 | |
Jižní Tyrolsko | 2023 | 9 707 | 3.5 | 1/35 | |
Tridentsko | 2023 | 38 689 | 16.7 | 8/35 | |
Benátsko | 2020 | 244 881 | 11.9 | 7/51 | |
Furlansko-Julské Benátsko | 2023 | 65 143 | 16.5 | 10/49 | |
Emilia-Romagna | 2020 | 749 976 | 34.7 | 23/50 | |
Ligurie | 2020 | 124 586 | 19.9 | 7/31 | |
Toskánsko | 2020 | 560 981 | 34.7 | 23/41 | |
Marche | 2020 | 156 394 | 25.1 | 8/31 | |
Umbrie | 2019 | 93 296 | 22.3 | 5/21 | |
Lazio | 2023 | 313 023 | 20.3 | 11/51 | |
Abruzzo | 2024 | 117 497 | 20.3 | 6/31 | |
Molise | 2023 | 17 031 | 12.0 | 3/21 | |
Kampánie | 2020 | 398 490 | 16.9 | 9/51 | |
Apulie | 2020 | 289 188 | 17.3 | 17/51 | |
Basilicata | 2024 | 36 254 | 13.9 | 3/21 | |
Kalábrie | 2021 | 100 437 | 13.2 | 6/31 | |
Sicílie | 2022 | 238 761 | 12.8 | 11/70 | |
Sardinie | 2024 | 94 411 | 13.8 | 11/60 |
Současné vedení
- Lídr (Segretario): Elly Schlein (od 2023)
- Předseda (Presidente): Stefano Bonaccini (od 2023)
- Místopředsedkyně: Chiara Gribaudo (od 2023)
- Lídryně v Poslanecké sněmovně: Chiara Braga (od 2023)
- Lídryně v Senátu: Francesco Boccia (od 2023)
Seznam lídrů
Jméno | Ve funkci | ||
---|---|---|---|
Od | Do | ||
![]() | Walter Veltroni | 14. října 2007 | 21. února 2009 |
![]() | Dario Franceschini | 21. února 2009 | 7. listopadu 2009 |
![]() | Pier Luigi Bersani | 7. listopadu 2009 | 20. dubna 2013 |
![]() | Guglielmo Epifani | 11. května 2013 | 15. prosince 2013 |
![]() | Matteo Renzi | 15. prosince 2013 | 12. března 2018 |
![]() | Maurizio Martina | 7. července 2018 | 17. listopadu 2018 |
![]() | Nicola Zingaretti | 17. března 2019 | 14. března 2021 |
![]() | Enrico Letta | 14. března 2021 | 12. března 2023 |
![]() | Elly Schlein | 12. března 2023 | úřadující |
Poznámky
Reference
- ↑ V Itálii složila přísahu Conteho vláda populistů, chce snížit daně a zvýšit sociální výdaje. EU se obává odklonu od úsporných opatření. iHNed.cz [online]. 2018-06-01 [cit. 2021-05-29]. Dostupné online.
- ↑ a b Demokraty v Itálii štěpí Renziho nová strana. Její vznik je i na divoké poměry tamní politiky výjimečný. Lidovky.cz [online]. 2019-09-22 [cit. 2021-05-29]. Dostupné online.
- ↑ Italský premiér Conte dokázal sestavit novou koaliční vládu Hnutí pěti hvězd a Demokratické strany. iHNed.cz [online]. 2019-09-04 [cit. 2021-05-29]. Dostupné online.
- ↑ Itálie má nového premiéra. Kabinet bývalého šéfa Evropské centrální banky Draghiho podporuje široká koalice. iHNed.cz [online]. 2021-02-13 [cit. 2021-05-29]. Dostupné online.
- ↑ GHIGLIONE, Davide. Zingaretti quits as chief of Italy’s Democratic party over infighting. Financial Times [online]. 2021-03-04 [cit. 2021-05-29]. Dostupné online. (v angličtině)
- ↑ ROBERTS, Hannah. Italy’s ex-PM Enrico Letta returns to lead Democratic Party. Politico [online]. 2021-03-14 [cit. 2021-05-29]. Dostupné online. (v angličtině)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Demokratická strana na Wikimedia Commons
Politické strany v Itálii | |
---|---|
Poslanecká sněmovna (630) (2018) |
|
Senát republiky (315) (2018) | |
Evropský parlament (76) (2019) | |
Významnější regionální strany |
|
Jsou uvedeny ty regionální strany, které jsou zastoupeny v parlamentech autonomních regionů. |