Dysalotosaurus
![]() Stratigrafický výskyt: Svrchní jura, před 156 až 151 mil. let | |
---|---|
![]() Kostra druhu Dysalotosaurus lettowvorbecki | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Třída | plazi (Sauropsida) |
Nadřád | dinosauři (Dinosauria) |
Řád | ptakopánví (Ornithischia) |
Podřád | Cerapoda |
Infrařád | Ornithopoda |
Čeleď | Dryosauridae |
Rod | Dysalotosaurus Wirchow, 1919 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Dysalotosaurus ("nepolapitelný ještěr") byl rod menšího býložravého dinosaura. Patřil do čeledi pohyblivých ornitopodů dryosauridů (vzdáleně příbuzných například větším a později žijícím iguanodontům).
Popis a zařazení
Dlouho byl řazen do příbuzného rodu Dryosaurus, ale novější studie tuto synonymii zavrhují. Dysalotosaurus byl tedy samostatný taxon. Dosahoval délky kolem 2,5 až 3 metrů[1] a hmotnosti přibližně 80 kg.[2]
Nejbližšími příbuznými tohoto rodu byly taxony Iyuku z rané křídy Afriky a Dryosaurus z pozdní jury Severní Ameriky.
Historie
Fosilie tohoto a dalších dinosaurů, objevených na lokalitě Tendaguru, byly dobře známé domorodým obyvatelům této oblasti již dlouho před příchodem evropských vědců.[3] Zkameněliny tohoto dinosaura byly oficiálně objeveny počátkem 20. století německou paleontologickou expedicí na slavné lokalitě Tendaguru (území dnešní Tanzanie). Sedimenty tohoto místa pochází z období svrchní jury (stupeň kimeridž, asi před 156 až 151 miliony let). Druh D. lettowvorbecki byl formálně popsán v roce 1919. Podrobný výzkum ontogeneze postkraniální části kostry dysalotosaura byl publikován roku 2018.[4]
V roce 2021 byla publikována studie pojednávající o hromadných objevech fosilních exemplářů u tohoto dinosauřího taxonu.[5]
Nejstarší důkaz virové infekce
V září roku 2011 vyšla vědecká studie německých paleontologů (Florian Witzmann a Oliver Hampe) z berlínského Museum für Naturkunde, kteří objevili stopy po Pagetově kostní nemoci na zkamenělinách dysalotosaura. Pokud se tento objev potvrdí, půjde o zdaleka nejstarší potvrzený projev virové infekce.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e7/Kostra_dysalotosaura.jpg/220px-Kostra_dysalotosaura.jpg)
Odkazy
Reference
- ↑ Holtz, Thomas R., Jr.; Rey, Luis V. (2007). Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages (Aktualizovaný internetový dodatek, str. 43). New York: Random House. ISBN 978-0-375-82419-7.
- ↑ Paul, G. S. (2010). The Princeton Field Guide to Dinosaurs. Princeton University Press, str. 283 (anglicky)
- ↑ SOCHA, Vladimír. Obří lidožrouti z Tanzanie. OSEL.cz [online]. 1. dubna 2022. Dostupné online. (česky)
- ↑ Tom Hübner (2018). The postcranial ontogeny of Dysalotosaurus lettowvorbecki (Ornithischia: Iguanodontia) and implications for the evolution of ornithopod dinosaurs. Palaeontographica Abteilung A Band 310 Lieferung 3-6: 43 - 120. doi: 10.1127/pala/2018/0072
- ↑ Tom R. Hübner, Christian Foth, Wolf-Dieter Heinrich, Daniela Schwarz, and Robert Bussert (2021). Research history, taphonomy, and age structure of a mass accumulation of the ornithopod dinosaur Dysalotosaurus lettowvorbecki from the Upper Jurassic of Tanzania. Acta Palaeontologica Polonica (in press). doi: https://doi.org/10.4202/app.00687.2019
Literatura
- Tom R. Hübner and Oliver W. M. Rauhut (2010). A juvenile skull of Dysalotosaurus lettowvorbecki (Ornithischia: Iguanodontia), and implications for cranial ontogeny, phylogeny, and taxonomy in ornithopod dinosaurs. Zoological Journal of the Linnean Society. 160 (2): 366–396. doi: 10.1111/j.1096-3642.2010.00620.x.
- McDonald A. T.; et al. (2010). New Basal Iguanodonts from the Cedar Mountain Formation of Utah and the Evolution of Thumb-Spiked Dinosaurs. PLoS ONE 5 (11): e14075. doi: 10.1371/journal.pone.0014075
- Witzmann, F.; et al. (2011). Paget disease of bone in a Jurassic dinosaur. Current Biology. 21(17) R647-R648. doi: 10.1016/j.cub.2011.08.006
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Dysalotosaurus na Wikimedia Commons
- SOCHA, Vladimír. Století dinosauři. OSEL.cz [online]. 30. května 2019. Dostupné online. (česky)