Enantiornithes
![]() Stratigrafický výskyt: Spodní až svrchní křída, asi před 131 až 66 miliony let | |
---|---|
![]() Model iberomesornise | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Podkmen | obratlovci (Vertebrata) |
Třída | ptáci (Aves) |
Podtřída | Enantiornithes Walker, 1981 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Enantiornithes (řecky proti-ptáci) je podtřída dávno vyhynulých primitivních druhohorních ptáků, žijících asi před 131 až 66 miliony let (v období spodní až nejsvrchnější křídy).[1] Většina z nich měla ještě primitivní vývojové znaky, jako jsou ozubené čelisti a drápy na předních končetinách. Bylo pojmenováno přes 40 rodů těchto praptáků, mnohé jsou však známé jen podle úlomků fosilních kostí.[2][3]
Paleobiologie
Obvykle nedosahovali velkých rozměrů (například rod Iberomesornis pravděpodobně vážil jen kolem 13 gramů)[4], rekordní rozpětí křídel z dosud známých rodů měl nejspíš Avisaurus s mírou asi 1,2 metru. Jedním z prvních popsaných druhů byl čínský Sinornis, který dosahoval délky jen kolem 14 až 25 cm. Mezi nejstarší zástupce patřil španělský taxon Noguerornis se stářím kolem 130 milionů let.[5] Všichni enantiorniti vyhynuli spolu s neptačími dinosaury během vymírání na konci křídy. Na konci roku 2017 byla publikována studie, podle které vědci identifikovali fosilní tyčinky a čípky v oku čínského enantiornita z období spodní křídy (stáří asi 120 milionů let) a poprvé tak prokázali schopnost barevného vidění u pravěkého ptáka.[6]
Několik enantiornitů již bylo objeveno v jantaru z Myanmaru, a to v úžasném stupni dochování.[7][8] Studie z roku 2018 ukazuje, že trávicí systém enantiornitů a některých ornituromorfů byl primitivnější a méně vyspělý, než u pozdějších ptáků. To mohlo také rozhodnout o schopnosti přežití katastrofy na konci křídy před 66 miliony let (kdy enantiorniti vymírají, zatímco předkové současných ptáků nikoliv).[9] Skvěle zachované exempláře enantiornitů o stáří 127 milionů let byly objeveny také ve Španělsku.[10]
Jak ukázal objev, publikovaný v roce 2021, někteří enantiorniti měli lebku anatomicky velmi podobnou lebce neptačích teropodních dinosaurů (byla akinetická, méně kompaktní a na úrovni jednotlivých kosterních fragmentů takřka nepohyblivá).[11]
Rozmnožování
Opakovaný objev medulární kosti (tkáně bohaté na vápník, sloužící jako zdroj tohoto prvku pro tvorbu vaječné skořápky) u enantiornitů dokazuje, že měli podobný reprodukční systém jako dnešní („moderní“) ptáci.[12][13] Unikátní objev fosilních mláďat enantiornitů z tzv. Jeholské bioty v Číně ukázal, že tito pravěcí opeřenci pelichali (měnili peří z prachového na obrysové) podobně jako dnešní ptáci.[14]
Objev výborně zachovalých fosilií devíti samic enantiornitů z Číny prokázal, že stejně jako u dnešních ptáků byl i u těchto praptáků funkční pouze levý vejcovod, zatímco funkčnost pravého byla brzy v evoluční historii ptáků ztracena.[15]
Rozměry
Většina druhů enantiornitů dosahovala jen malých tělesných rozměrů. Mezi největší druhy patřil například druh Mirarce eatoni, formálně popsaný v listopadu roku 2018. Tento severoamerický taxon ze sedimentů souvrství Kaiparowits v Utahu měl pažní kost (humerus) dlouhou téměř 10 centimetrů, což odpovídá celkové délce těla přes 50 centimetrů.[16][17][18] Tento druh praptáka navíc velmi rychle rostl, což je u zástupce tohoto kladu poměrně neobvyklé.[19]
Měkké tkáně
U některých skvěle zachovaných fosilních jedinců byly objeveny i fosilní otisky původních měkkých tkání, například u druhu Orienantius ritteri a mnoha dalších.[20] V jantaru z Myanmaru byly objeveny celé části těl těchto praptáků v exkluzivním stavu dochovaní.[21][22]
Odkazy
Reference
- ↑ Jingmai O’Connor (2022). Enantiornithes. Current Biology. 32 (20): R1166–R1172. doi: https://doi.org/10.1016/j.cub.2022.07.074
- ↑ Yun-Hsin Wu; et al. (2021). Dental replacement in Mesozoic birds: evidence from newly discovered Brazilian enantiornithines. Scientific Reports. 11: 19349. doi: https://doi.org/10.1038/s41598-021-98335-8
- ↑ Case Vincent Miller, Jen A. Bright, Xiaoli Wang, Xiaoting Zheng & Michael Pittman (2024). Synthetic analysis of trophic diversity and evolution in Enantiornithes with new insights from Bohaiornithidae. eLife. 12: RP89871. doi: https://doi.org/10.7554/eLife.89871.3
- ↑ Campione, N. E.; Evans, D. C. (2020). The accuracy and precision of body mass estimation in non-avian dinosaurs. Biological Reviews. doi: 10.1111/brv.12638
- ↑ Lacasa-Ruiz, A. (1989). New genus of fossil bird from the Neocomian locality of Montsec (Lerida province, Spain). Estudios geológicos. 45 (5-6): 417-425.
- ↑ Gengo Tanaka, Baochun Zhou, Yunfei Zhang, David J. Siveter & Andrew R. Parker (2017). Rods and cones in an enantiornithine bird eye from the Early Cretaceous Jehol Biota. Heliyon. 3 (1): Article e00479. doi: https://doi.org/10.1016/j.heliyon.2017.e00479
- ↑ Lida Xing; et al. (2018). A flattened enantiornithine in mid-Cretaceous Burmese amber: morphology and preservation. Science Bulletin. doi: https://doi.org/10.1016/j.scib.2018.01.019
- ↑ Lida Xing, Ryan C. McKellar, Jingmai K. O’Connor, Ming Bai, Kuowei Tseng & Luis M. Chiappe (2019). A fully feathered enantiornithine foot and wing fragment preserved in mid-Cretaceous Burmese amber. Scientific Reports 9, Article number: 927. doi: https://doi.org/10.1038/s41598-018-37427-4
- ↑ Jingmai O’Connor (2018). The trophic habits of early birds. Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology. doi: https://doi.org/10.1016/j.palaeo.2018.03.006
- ↑ Fabien Knoll, et al. (2018). A diminutive perinate European Enantiornithes reveals an asynchronous ossification pattern in early birds. Nature Communications, 9 (1) doi: 10.1038/s41467-018-03295-9
- ↑ Min Wang, Thomas A. Stidham, Zhiheng Li, Xing Xu & Zhonghe Zhou (2021). Cretaceous bird with dinosaur skull sheds light on avian cranial evolution. Nature Communications. 12. Article number: 3890. doi: https://doi.org/10.1038/s41467-021-24147-z
- ↑ Jingmai O’Connor; et al. (2018). Medullary bone in an Early Cretaceous enantiornithine bird and discussion regarding its identification in fossils. Nature Communications 9, Article number: 5169. doi: https://doi.org/10.1038/s41467-018-07621-z
- ↑ Min Wang, Jingmai K O’Connor, Alida M Bailleul & Zhiheng Li (2019). Evolution and distribution of medullary bone: evidence from a new Early Cretaceous enantiornithine bird. National Science Review, nwz214 (advance online publication). doi: https://doi.org/10.1093/nsr/nwz214
- ↑ O’Connor, Jingmai K.; et al. (2019). First report of immature feathers in juvenile enantiornithines from the Early Cretaceous Jehol avifauna. Archivováno 26. 8. 2019 na Wayback Machine. Vertebrata PalAsiatica (advance online publication). doi: 10.19615/j.cnki.1000-3118.190823
- ↑ Alida M. Bailleul, Jingmai O’Connor, Zhiheng Li, Qian Wu, Tao Zhao, Mario A. Martinez Monleon, Min Wang & Xiaoting Zheng (2020). Confirmation of ovarian follicles in an enantiornithine (Aves) from the Jehol biota using soft tissue analyses. Communications Biology 3, Article number: 399. doi: https://doi.org/10.1038/s42003-020-01131-9
- ↑ Jessie Atterholt, J. Howard Hutchison & Jingmai K. O’Connor (2018). The most complete enantiornithine from North America and a phylogenetic analysis of the Avisauridae. PeerJ 6:e5910. doi: https://doi.org/10.7717/peerj.5910
- ↑ https://www.nationalgeographic.com/science/2018/11/new-dinosaur-era-bird-largest-north-america-fossils-paleontology/
- ↑ https://svpow.com/2018/11/13/please-welcome-mirarce-eatoni/
- ↑ Jessie Atterholt, Ashley W. Poust, Gregory M. Erickson and Jingmai K. O’Connor (2021). Intraskeletal Osteohistovariability Reveals Complex Growth Strategies in a Late Cretaceous Enantiornithine. Frontiers in Earth Science. 9: 640220. doi: 10.3389/feart.2021.640220
- ↑ Di Liu; et al. (2018). Soft tissue preservation in two new enantiornithine specimens (Aves) from the Lower Cretaceous Huajiying Formation of Hebei Province, China. Cretaceous Research. doi: https://doi.org/10.1016/j.cretres.2018.10.017
- ↑ Lida Xing, Pierre Cockx, Jingmai K. O’Connor & Ryan C. Mckellar (2020). A newly discovered enantiornithine foot preserved in mid-Cretaceous Burmese amber. Palaeoentomology, 3(2): 212-219. doi: http://dx.doi.org/10.11646/palaeoentomology.3.2.11
- ↑ Lida Xing, Jingmai K. O'Connor, Kecheng Niu, Pierre Cockx, Huijuan Mai and Ryan C. McKellar (2020). A New Enantiornithine (Aves) Preserved in Mid-Cretaceous Burmese Amber Contributes to Growing Diversity of Cretaceous Plumage Patterns. Frontiers in Earth Science, 8: 264. doi: https://doi.org/10.3389/feart.2020.00264
Literatura
- Hope, S. (2002). The Mesozoic record of Neornithes (modern birds). In: Chiappe, L.M. and Witmer, L.M. (eds.): Mesozoic Birds: Above the Heads of Dinosaurs: 339-388. University of California Press, Berkeley. ISBN 0-520-20094-2
- Feduccia, A. (1996). The Origin and Evolution of Birds. Yale University Press, New Haven. ISBN 0-300-06460-8
- Chi Zhang & Min Wang (2018). Bayesian tip dating reveals heterogeneous morphological clocks in Mesozoic birds. bioRxiv. doi: https://doi.org/10.1101/350496
- Min Wang, Jingmai K O’Connor, Alida M Bailleul & Zhiheng Li (2020). Evolution and distribution of medullary bone: evidence from a new Early Cretaceous enantiornithine bird. National Science Review. 7 (6): 1068-1078. doi: https://doi.org/10.1093/nsr/nwz214
- Alexander D. Clark and Jingmai K. O’Connor (2021). Exploring the Ecomorphology of Two Cretaceous Enantiornithines With Unique Pedal Morphology. Frontiers in Ecology and Evolution. 9: 654156. doi: https://doi.org/10.3389/fevo.2021.654156
- Di Liu, L.M. Chiappe, Becky Wu, Qingjin Meng, Yuguang Zhang, Rui Qiu, Hai Xing & Zhaohui Zeng (2021). Cranial and dental morphology in a bohaiornithid enantiornithine with information on its tooth replacement pattern. Cretaceous Research. 105021. doi: https://doi.org/10.1016/j.cretres.2021.105021
- Cubo, J., A.D. Buscalioni, L.J. Legendre, E. Bourdon, J.L. Sanz, and A. de Ricqlès (2021). Palaeohistological inferences of resting metabolic rates in Concornis and Iberomesornis (Enantiornithes, Ornithothoraces) from the Lower Cretaceous of Las Hoyas (Spain). Palaeontology. doi: 10.1111/pala.12583
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Enantiornithes na Wikimedia Commons
- Článek o ocasní části páteře enantiornitů (anglicky)