Ernest Starling
Ernest Starling | |
---|---|
![]() | |
Narození | 17. dubna 1866 Londýn |
Úmrtí | 2. května 1927 (ve věku 61 let) Kingston |
Alma mater | Londýnská univerzita |
Povolání | fyziolog a lékař |
Zaměstnavatel | Univerzitní kolej v Londýně |
Ocenění | Croonian Medal and Lecture (1904) Baly Medal (1907) Královská medaile (1913) Harveian Oration (1923) člen Královské společnosti … více na Wikidatech |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
vnuk, spisovatel | Boris Starling (1969) |
---|---|
vnučka, spisovatelka | Belinda Starling (1972-2006)[1] |
Ernest Henry Starling (17. dubna 1866, Londýn – 2. května 1927, Kingston Harbour, Jamajka) byl britský fyziolog.
Vystudoval v Londýně, pracoval také řadu let v Německu a Francii. Jeho nejvýznamnějším spolupracovníkem byl sir William Maddock Bayliss.[2] Zabýval se výměnou tekutiny mezi cévou a tkání a v této souvislosti formuloval (1896) Starlingovu hypotézu o rovnováze. Spolu s Baylissem objevili střevní peristaltiku. V roce 1902 izoloval a pojmenoval sekretin.[3] V roce 1905 opět spolu s Baylissem definoval hormon jako působek vytvářený v endokrinních žlázách, přenášený krví do vzdálených oblastí těla, kde i v malé koncentraci je schopen ovlivnit funkci daného orgánu či tkáně. Věnoval se také studiu řízení srdeční činnosti, formuloval Frankův-Starlingův srdeční zákon (1915, upraveno 1919). Studoval funkci ledvin. Významnou odbornou literární prací byly Principles of Human Physiology.
Reference
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Ernest Starling na Wikimedia Commons
![]() | Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace. Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. |