Fusafungin
Fusafungin | |
---|---|
Sumární vzorec | C₃₃H₅₇N₃O₉ |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 1393-87-9 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 639,409 480 404 Da |
Bezpečnost | |
![]() GHS07 Varování[1] | |
Není-li uvedeno jinak, jsou použity jednotky SI a STP (25 °C, 100 kPa). Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Fusafungin (INN) je aktivní antibiotické činidlo pro léčbu nosních a krčních infekcí. Má také protizánětlivé vlastnosti. Fusafungin je směsí enniatinových cyklohexadepsipeptidů sestávající z reziduí kyseliny D-α-hydroxyvalerové a N-methylovaných aminokyselin (isoleucin, valin),[2] produkované houbou Fusarium lateritium a prodávané pod obchodními názvy Locabiotal, Bioparox a Locabiosol.
Podle studie provedené poolovanou analýzou ve Velké Británii a zaměřené na účinnost fusafunginu při zánětu nosohltanu se ukázalo, že podíl pacientů vykazujících zlepšení stavu od dne 0 do dne 4 byl 61,5 % s fusafunginem oproti 46,8 % u placeba.[3]
V roce 2016 byla v Evropské unii zrušena registrace léčivých přípravků s fusafunginem kvůli případům závažných alergických reakcí.[4]
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Fusafungine na anglické Wikipedii.
- ↑ a b Fusafungine. pubchem.ncbi.nlm.nih.gov [online]. PubChem [cit. 2021-05-23]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Daniel Levy, Aline Bluzat, Michel Seigneuret and Jean-Louis Rigaud. Alkali cation transport through liposomes by the antimicrobial fusafungine and its constitutive enniatins. Biochemical Pharmacology. 1995, s. 2105–2107. DOI 10.1016/0006-2952(95)02045-4. PMID 8849339. Je zde použita šablona
{{Cite journal}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ LUND, V. J.; GROUIN, J. M.; ECCLES, R.; BOUTER, C.; CHABOLLE, F. Efficacy of fusafungine in acute rhinopharyngitis: a pooled analysis. S. 207–212. Rhinology [online]. 2004-12. Roč. 42, čís. 4, s. 207–212. Dostupné online. ISSN 0300-0729. PMID 15626253. (anglicky)
- ↑ Fusafungin (Bioparox) – doporučeno zrušení registrace, [online]. Státní ústav pro kontrolu léčiv, 2016-02-12 [cit. 2021-03-18]. Dostupné online.