Kornel Stodola
Kornel Stodola | |
---|---|
![]() | |
Poslanec Revolučního nár. shromáždění | |
Ve funkci: 1918 – 1920 | |
Poslanec Národního shromáždění ČSR | |
Ve funkci: 1920 – 1925 | |
Senátor Národního shromáždění ČSR | |
Ve funkci: 1925 – 1939 | |
Stranická příslušnost | |
Členství | SNaRS agrární strana HSĽS-SSNJ |
Narození | 26. nebo 27. srpna 1866 Liptovský Svätý Mikuláš Rakouské císařství ![]() |
Úmrtí | 21. října 1946 (ve věku 80 let) Bratislava Československo ![]() |
Příbuzní | Aurel Stodola (bratr) Emil Stodola (bratr) |
Profese | diplomat a politik |
Commons | Kornel Stodola |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Kornel Stodola (26.[1][2] nebo 27. srpna 1866[3][4][5] Liptovský Svätý Mikuláš[3][4][5] – 21. října 1946 Bratislava) byl slovenský a československý politik, meziválečný poslanec a senátor Národního shromáždění za Slovenskou národní a rolnickou stranu, respektive za Republikánskou stranu zemědělského a malorolnického lidu (agrárníky), se kterou Slovenská národní a rolnická strana později splynula.
Biografie
Studoval na gymnáziu v Lučenci a Kežmarku a na učitelském ústavu v Prešově. Pak se vrátil do rodného města, kde nastoupil do otcovy továrny. Absolvoval studijní cesty v zahraničí, včetně USA. S bratrem Emilem Stodolou založili církevní knihovnu a působili jako osvětoví pracovníci. Roku 1912 prodal rodinný podnik a přestěhoval se do Vídně. Zde se angažoval v slovenských menšinových spolcích a navázal kontakty s českými politickými a společenskými aktivisty. Díky těmto kontaktům bylo inspirováno prohlášení českých poslanců na Říšské radě, kde se propojovala česká a slovenská národnostní otázka.[6]
Před rokem 1918 byl členem Muzeální slovenské společnosti.[7]
Patřil mezi signatáře Martinské deklarace. V letech 1918-1920 zasedal v Revolučním národním shromáždění. V parlamentních volbách v roce 1920 získal poslanecké křeslo v Národním shromáždění.[8]
Podle údajů k roku 1920 byl profesí vládním referentem v Bratislavě.[9] V roce 1924 je zmiňován coby předseda Obchodní komory a Svazu živnostenských záložen v Bratislavě.[5]
Po vzniku ČSR ho Vavro Šrobár jmenoval vládním referentem pro dopravu, poštu a telegraf. Skrz bratislavskou Obchodní a průmyslovou komoru se snažil položit základy ekonomického rozvoje Slovenska. Podporoval masivní rozvoj bratislavského říčního přístavu. V roce 1925 inicioval sestavení prvního komplexního přehledu podílu jednotlivých zemí ČSR na státních zakázkách, v němž se ukázalo, že Slovensko má nepřiměřeně nízký podíl na těchto zakázkách. Prosazoval budování nových železničních tratí.[6]
Jako významný činitel hospodářského života členem čs. statistické společnosti od jejího založení v roce 1928.
V parlamentních volbách v roce 1925 získal senátorské křeslo v Národním shromáždění.[10] Mandát obhájil v parlamentních volbách v roce 1929[11] a parlamentních volbách v roce 1935. V senátu zasedal až do jeho zrušení v roce 1939. Ještě předtím, v prosinci 1938, přestoupil do senátorského klubu Hlinkovy slovenské ľudové strany - Strany slovenské národní jednoty (nová formace, do níž vplynuly všechny nesocialistické slovenské politické strany).[12]
Po Mnichovu se v říjnu 1938 podílel za agrární stranu na dojednávání Žilinské dohody coby společné platformy slovenských stran ve prospěch autonomie a byl jedním ze signatářů její finální verze.[13]
Odkazy
Reference
- ↑ Archivovaná kopie. www.nbs.sk [online]. [cit. 2013-12-29]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-12-03.
- ↑ Archivovaná kopie. www.fevth.uniba.sk [online]. [cit. 2013-12-29]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-12-30.
- ↑ a b Senát ve IV. volebním období, Archiv Národního shromáždění, 1935, s. 95. [online]. google.cz [cit. 2014-12-13]. Dostupné online.
- ↑ a b Národní shromáždění. Národní shromáždění Republiky československé v prvém desítiletí. [s.l.]: Státní tiskárna, 1928. 1315 s. Dostupné online. S. 1314.
- ↑ a b c NASKE, Miloslav. Národní shromáždění Republiky Československé: Poslanecká sněmovna, Senát, Národní výbor, Revoluční národní shromáždění. Životopisná a statistická příručka.... [s.l.]: Šmejc a spol., 1924. 247 s. Dostupné online. S. 151.
- ↑ a b Fabricius, Miroslav: Kornel Stodola [online]. www.snk.sk [cit. 2011-11-15]. Dostupné online. (slovensky) [nedostupný zdroj]
- ↑ Pred voľbami v Česko-slovenskej republike. Národné noviny. Duben 1920, roč. 51, čís. 82, s. 2. Dostupné online.
- ↑ Kornel Stodola [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2011-11-15]. Dostupné online.
- ↑ 1. schůze, přípis volebního soudu, ověření mandátů [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2011-11-15]. Dostupné online.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Senát Parlamentu České republiky [cit. 2011-12-07]. Dostupné online.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Senát Parlamentu České republiky [cit. 2011-12-07]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2014-12-25.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Senát Parlamentu České republiky [cit. 2011-12-07]. Dostupné online.
- ↑ Rychlík, Jan: Češi a Slováci ve 20. století. Praha: Vyšehrad, 2012. ISBN 978-80-7429-133-3. S. 156.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Kornel Stodola na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Kornel Stodola
- Kornel Stodola v Národním shromáždění roku 1920