Kyselina pivalová
Kyselina pivalová | |
---|---|
![]() Strukturní vzorec | |
![]() Model molekuly | |
Obecné | |
Systematický název | kyselina 2,2-dimethylpropanová |
Ostatní názvy | kyselina dimethylpropanová, kyselina neopentanová, kyselina trimethyloctová |
Latinský název | acidum pivalicum |
Anglický název | pivalic acid |
Německý název | Pivalinsäure |
Funkční vzorec | CH3CH2(CH3)2COOH |
Sumární vzorec | C5H10O2 |
Vzhled | bezbarvé až bílé krystaly[1] |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 75-98-9 |
EC-no (EINECS/ELINCS/NLP) | 200-922-5 |
PubChem | 6417 |
SMILES | CC(C)(C)C(=O)O |
InChI | InChI=1S/C5H10O2/c1-5(2,3)4(6)7/h1-3H3,(H,6,7) |
Číslo RTECS | TO7700000 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 102,13 g/mol |
Teplota tání | 35 °C (328 K)[1] |
Teplota varu | 164 °C (437 K)[1] |
Hustota | 0,905 g/cm3[1] |
Rozpustnost ve vodě | 2,17 g/100 ml[1] |
Rozpustnost v polárních rozpouštědlech | rozpustná v ethanolu[1] |
Rozpustnost v nepolárních rozpouštědlech | rozpustná v diethyletheru[1] |
Tlak páry | 85 Pa (20 °C)[1] |
Bezpečnost | |
![]() GHS05 ![]() GHS07 | |
H-věty | H302 H312 H314 H315 H319 H332[1] |
P-věty | P260 P261 P264 P270 P271 P280 P301+312 P301+330+331 P302+352 P303+361+353 P304+312 P304+340 P305+351+338 P310 P312 P321 P322 P330 P332+313 P337+313 P362 P363 P405 P501[1] |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Kyselina pivalová je karboxylová kyselina se vzorcem CH3CH2(CH3)2COOH, za standardních podmínek krystalická pevná látka.
Acylová skupina odvozená od této kyseliny se nazývá pivalyl nebo pivaloyl (zkráceně Piv, pro samotnou kyselinu se používá zkratka PivOH).
Výroba a příprava
Průmyslová výroba
Kyselina pivalová se vyrábí hydrokarboxylací isobutenu prostřednictvím Kochovy reakce:
- (CH3)2C=CH2 + CO + H2O → (CH3)3CCO2H
Jako katalyzátor slouží kyselina, například kyselina fluorovodíková. Místo isobutenu lze také použít terc-butanol nebo isobutanol.[2]
Kyselina pivalová se také získává jako vedlejší produkt při výrobě polosyntetických penicilinů, jako jsou ampicilin a amoxycilin.
Laboratorní příprava
Kyselina pivalová může být připravena oxidací pinakolonu kyselinou chromovou[3] nebo hydrolýzou terc-butylnitrilu.[4] Další možnost představuje karbonace Grignardova činidla terc-butylchloridem[5], při ní vzniká pinakolon, jenž může být, jak je uvedeno výše, následně oxidován.[6]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c0/Carboxylation_of_alkyl_magnesium_halides.svg/500px-Carboxylation_of_alkyl_magnesium_halides.svg.png)
Použití
Podobně jako u esterů mnoha dalších karboxylových kyselin jsou estery kyseliny pivalové značně odolné vůči hydrolýze; také se vyznačují tepelnou stálostí, z čehož vyplývají některá jejich využití. Polymery odvozené od pivalátových esterů vinylalkoholu se používají jako složky laků. Pivaloyl (zkráceně Piv nebo Pv) se používá jako chránicí skupina pro alkoholy. Samotná kyselina se někdy používá jako vnitřní standard chemického posunu pro NMR spektra vodných roztoků. Také bývá využívaná jako kokatalyzátor některých funkcionalizací vazeb C-H katalyzovaných palladiem.[7][8]
Ochrana alkoholů
Pivaloylové skupiny se používají jako chránicí skupiny v organické syntéze. Připojují se například reakcí alkoholu s pivaloylchloridem (PvCl) za přítomnosti pyridinu.[9]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/24/PvProtectedAlcohol.png/600px-PvProtectedAlcohol.png)
Další možností je příprava esterů z pivaloylanhydridu za přítomnosti triflátu skanditého (Sc(OTf)3) nebo triflátu vanadylu (VO(OTf)2).
K jejich odstranění slouží například hydrolýza pomozí zásad nebo vhodných nukleofilů.[10][11][12][13]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ec/PvProtection.png/700px-PvProtection.png)
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Pivalic acid na anglické Wikipedii.
- ↑ a b c d e f g h i j k https://pubchem.ncbi.nlm.nih.gov/compound/6417
- ↑ Wilhelm Riemenschneider. Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry. [s.l.]: [s.n.], 2000. ISBN 3527306730. DOI 10.1002/14356007.a05_235. Kapitola Carboxylic Acids, Aliphatic.
- ↑ Friedel and Silva, Ber. 6, 146, 826 (1873)
- ↑ Butlerow, Ann. 165, 322 (1873)
- ↑ S. V. PUNTAMBEKER; E. A. ZOELLNER; L. T. SANDBORN; E. W. BOUSQUET. Trimethylacetic acid from tert.- Butyl Chloride. Org. Synth.. 1941. Dostupné online. DOI 10.15227/orgsyn.008.0104. Je zde použita šablona
{{Citation}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“.; Coll. Vol.. S. 524. Je zde použita šablona{{Citation}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“.Je zde použita šablona{{OrgSynth}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ L. T. SANDBORN; E. W. BOUSQUET. Trimethylacetic acid from Pinacolone. Org. Synth.. 1941. Dostupné online. DOI 10.15227/orgsyn.008.0104. Je zde použita šablona
{{Citation}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“.; Coll. Vol.. S. 524. Je zde použita šablona{{Citation}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“.Je zde použita šablona{{OrgSynth}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Marc Lafrance; Keith Fagnou. Palladium-catalyzed benzene arylation: incorporation of catalytic pivalic acid as a proton shuttle and a key element in catalyst design. Journal of the American Chemical Society. 2006-12-27, s. 16496–16497. Dostupné online. ISSN 0002-7863. DOI 10.1021/ja067144j. PMID 17177387.
- ↑ Dongbing Zhao; Weida Wang; Shuang Lian; Fei Yang; Jingbo Lan; Jingsong You. Phosphine-Free, Palladium-Catalyzed Arylation of Heterocycles through C−H Bond Activation with Pivalic Acid as a Cocatalyst. Chemistry – A European Journal. 2009-01-26, s. 16496–16497. Dostupné online. ISSN 0947-6539. DOI 10.1002/chem.200802001. Archivováno 31. 10. 2021 na Wayback Machine.
- ↑ Morris J. Robins; S. D. Hawrelak; Tadashi Kanai; Jan Marcus Siefert; Rudolf Mengel. Nucleic acid related compounds. 30. Transformations of adenosine to the first 2',3'-aziridine-fused nucleosides, 9-(2,3-epimino-2,3-dideoxy-.beta.-D-ribofuranosyl)adenine and 9-(2,3-epimino-2,3-dideoxy-.beta.-D-lyxofuranosyl)adenine. The Journal of Organic Chemistry. 1979, s. 1317–1322. DOI 10.1021/jo01322a026.
- ↑ C. A. A. Van Boeckel; J. H. Van Boom. Synthesis of glucosylphosphatidylglycerol via a phosphotriester intermediate. Tetrahedron Letters. 1979, s. 3561–3564. DOI 10.1016/S0040-4039(01)95462-0.
- ↑ B. E. Griffin; M. Jarman; C. B. Reese. The Synthesis of oligoribonucleotides—IV. Tetrahedron. 1968, s. 639–662. DOI 10.1016/0040-4020(68)88015-9. PMID 5637486.
- ↑ Kelvin K. Ogilvie; Donald J. Iwacha. Use of the tert-butyldimethylsilyl group for protecting the hydroxyl functions of nucleosides. Tetrahedron Letters. 1973, s. 317–319. DOI 10.1016/S0040-4039(01)95650-3.
- ↑ Leo A. Paquette; Iván Collado; Mark Purdie. Total Synthesis of Spinosyn A. 2. Degradation Studies Involving the Pure Factor and Its Complete Reconstitution. Journal of the American Chemical Society. 1998, s. 2553–2562. DOI 10.1021/ja974010k.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Kyselina pivalová na Wikimedia Commons