Likuala
![]() | |
---|---|
![]() Licuala ramsayi | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | rostliny (Plantae) |
Podříše | cévnaté rostliny (Tracheobionta) |
Oddělení | krytosemenné (Magnoliophyta) |
Třída | jednoděložné (Liliopsida) |
Řád | arekotvaré (Arecales) |
Čeleď | arekovité (Arecaceae) |
Rod | likuala (Licuala) Wurmb, 1780 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/85/Stamps_of_Indonesia%2C_068-06.jpg/220px-Stamps_of_Indonesia%2C_068-06.jpg)
Likuala[1] (Licuala) je poměrně rozsáhlý rod palem, zahrnující více než 160 druhů. Jsou to nevelké palmy s okrouhlými vějířovitými listy, rostoucí v podrostu tropických deštných lesů. Květenství mají poměrně jednoduchou stavbu a vyrůstají z listové růžice, plody jsou drobné peckovice. Rod je rozšířen v Asii, Austrálii a Tichomoří od severovýchodní Indie po souostroví Vanuatu. Nejvíc druhů roste na Borneu a Malajském poloostrově. Některé druhy jsou v tropech pěstovány pro okrasu.
Popis
Likualy jsou drobné až středně vysoké, jednodomé nebo výjimečně dvoudomé palmy. Kmeny jsou jednoduché nebo vícečetné, u některých druhů silně zkrácené a podzemní. Nejmenší druhy dosahují stěží výšky 1 metru. Nejvyšší druh (až přes 10 metrů) je L. ramsayi z Austrálie. Listy jsou dlanité, reduplikátní. Listové pochvy jsou otevřené, na okraji vláknité. Řapíky jsou na okraji většinou ostnité, řidčeji bez ostnů. Čepel listů je zpravidla silně skládaná, v obrysu okrouhlá, většinou členěná až k bázi na několik skládaných segmentů, řidčeji celistvá. Květenství vyrůstají z listové růžice a jsou částečně pokrytá ztlustlými listeny. Mají jednoduchou stavbu, mají hlavní vřeteno a postranní větévky členěné do 1 či 2 řádů. Délka květenství se pohybuje od 15 cm až do 3 metrů. Květy jsou převážně oboupohlavné, se 6 tyčinkami a gyneceem složených ze 3 pestíčků. Pestíčky jsou na vrcholu srostlé v jedinou čnělku a obsahují po 1 vajíčku. Plody jsou drobné, kulovité až vejcovité, jednosemenné peckovice různých barev.[2][3]
- Celistvý list L. orbicularis
- Členěný list Licuala valida
- Plodenství L. peltata
- Plody L. grandis
Rozšíření
Rod likuala zahrnuje asi 162 popsaných a uznaných druhů.[4] Areál sahá od severovýchodní Indie a jižní Číny přes jihovýchodní Asii po Austrálii a souostroví Vanuatu.[5] Rod má 2 centra druhové diverzity: jedno je v jihovýchodní Asii (zejména Malajský poloostrov a Borneo), druhé na Nové Guineji. Na Borneu je likuala po rodu rotan (Calamus) druhým nejbohatším rodem palem. Je odtud známo celkem 46 druhů, z nichž 42 druhů jsou místní endemity.[3] Z Malajského poloostrova je známo 41 druhů.[5] V Thajsku roste 13 druhů,[6] v Číně 3.[2] V Austrálii roste jediný endemický druh, L. ramsayi. Vyskytuje se při pobřeží severního a severovýchodního Queenslandu.[7]
Likualy jsou typické stínomilné palmy, tvořící v asijských pralesích charakteristickou složku podrostu tropických deštných lesů. Některé druhy tvoří i rozsáhlejší porosty. Na otevřených stanovištích se jim vesměs nedaří. Jedinou výjimkou je druh Licuala spinosa, široce rozšířený v rámci Indočíny a jihovýchodní Asie a rostoucí i na otevřenějších stanovištích a v mangrovové vegetaci. Druh L. paludosa je rovněž široce rozšířen a roste zejména v podmáčených rašelinných lesích.[5][6][8]
Název
Název Licuala je odvozen od domorodého názvu pro tuto palmu na Sulawesi, leko wala.[9]
Taxonomie
Rod Licuala je v rámci palem řazen do podčeledi Coryphoideae, tribu Livistoneae a subtribu Livistoninae. Mezi blízce příbuzné rody náleží např. Livistona a Copernicia.[10] Ucelená monografie rodu dosud nebyla uveřejněna. Ve stávajících monografiích zahrnujících určité dílčí oblasti (Borneo, Thajsko, Malajský poloostrov) bylo popsáno mnoho nových druhů.[3][6][5] Lze proto očekávat, že celkový počet druhů se ještě dosti zvýší.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b1/Licuala_grandis_1.jpg/220px-Licuala_grandis_1.jpg)
Význam
Některé druhy jsou v tropech pěstovány jako okrasné palmy, zejména Licuala grandis a L. peltata.[11] Z listů se místně vyrábějí např. klobouky nebo pláště do deště.[9] Řada druhů rodu likuala je uváděna ze sbírek Pražské botanické zahrady v Tróji.[12]
Odkazy
Reference
- ↑ SKALICKÁ, Anna; VĚTVIČKA, Václav; ZELENÝ, Václav. Botanický slovník rodových jmen cévnatých rostlin. Praha: Aventinum, 2012. ISBN 978-80-7442-031-3.
- ↑ a b PEI, Shengji et al. Flora of China: Licuala [online]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c SAW, L.G. A revision of Licuala (Arecaceae, Coryphoideae) in Borneo. Kew Bulletin. 2012, čís. 67.
- ↑ eMonocot: Licuala [online]. [cit. 2017-02-01]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-12-05. (anglicky)
- ↑ a b c d SAW, L.G. A revision of Licuala (Palmae) in the Malay Peninsula. Sandakania. 1997, čís. 10.
- ↑ a b c ANDERS, Barfod S.; SAW, Leng Guan. The genus Licuala (Arecaceae, Coryphoideae) in Thailand. Kew Bulletin. 2002, čís. 57.
- ↑ DOWE, John Leslie. Australian palms. Biogeography, ecology and systematics. [s.l.]: CSIRO Publishing, 2010. (anglicky)
- ↑ JONES, David L. Palms of the World. Canberra: Reed Books, 1995. ISBN 0-7301-0420-6. (anglicky)
- ↑ a b HENDERSON, Andrew. Palms of Southern Asia. [s.l.]: Princeton University Press, 2009. ISBN 978-0-691-13449-9. (anglicky)
- ↑ ASMUSSEN, Cony B. et al. A new subfamily classification of the palm family (Arecaceae): evidence from plastid DNA phylogeny. Botanical Journal of the Linnean Society. 2006, čís. 151.
- ↑ LLAMAS, Kirsten Albrecht. Tropical Flowering Plants. Cambridge: Timber Press, 2003. Dostupné online. ISBN 0-88192-585-3. (anglicky)
- ↑ Florius - katalog botanických zahrad [online]. Dostupné online.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu likuala na Wikimedia Commons
Taxon Licuala ve Wikidruzích