Lunoplod
![]() | |
---|---|
![]() Lunoplod dahurský (Menispermum dauricum) | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | rostliny (Plantae) |
Podříše | cévnaté rostliny (Tracheobionta) |
Oddělení | krytosemenné (Magnoliophyta) |
Třída | vyšší dvouděložné (Rosopsida) |
Řád | pryskyřníkotvaré (Ranunculales) |
Čeleď | lunoplodovité (Menispermaceae) |
Rod | lunoplod (Menispermum) L., 1753 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/ff/Menispermum_canadense_FAWalpole.jpg/220px-Menispermum_canadense_FAWalpole.jpg)
Lunoplod (Menispermum) je rod rostlin z čeledi lunoplodovité (Menispermaceae). Jsou to opadavé bylinné liány s jednoduchými střídavými listy s dlanitou žilnatinou a s nenápadnými květy v latovitých květenstvích. Plodem je peckovice s peckou charakteristického půlměsíčitého tvaru, od níž je odvozen i rodový název. Květy jsou opylovány hmyzem, plody rozšiřují zejména ptáci. Rod zahrnuje jen 2 druhy. Lunoplod kanadský se vyskytuje v Severní Americe, lunoplod dahurský v Asii. Lunoplody jsou občas pěstovány jako okrasné rostliny a v minulosti byly využívány v medicíně.
Popis
Lunoplody jsou ovíjivé, opadavé bylinné liány se zelenými, při vrcholu plstnatými, polodřevnatými stonky, dorůstající délky až 5 metrů. Listy jsou střídavé, jednoduché, štítnaté, s dlanitě laločnatou, celokrajnou, na bázi srdčitou čepelí a dlanitou žilnatinou. Květy jsou drobné, jednopohlavné, v úžlabních latovitých květenstvích. Okvětí je nejčastěji šestičetné ve dvou kruzích, počet lístků je však neustálený. Kališních lístků může být 4 až 10, korunních 6 až 8 nebo i více. Kališní lístky jsou dužnaté. Samčí květy obsahují větší počet (12 až 36) volných tyčinek a nejsou v nich patrné zakrnělé zbytky semeníku. V samičích květech jsou 3 (2 až 4) volné pestíky apokarpního gynecea a asi 6 až 9 sterilních staminodií. Každý pestík nese krátkou čnělku zakončenou dlouhou, lehce laločnatou bliznou. Plodem je kulovitá, modročerná peckovice obsahující jednu lehce zploštělou pecku zaobleně ledvinovitého až široce poloměsíčitého tvaru.[1][2][3]
- List lunoplodu dahurského
- Samčí květenství lunoplodu kanadského
- Plody lunoplodu kanadského
Rozšíření
Rod lunoplod zahrnuje pouze 2 druhy. Lunoplod kanadský je široce rozšířen v téměř celé východní polovině Severní Ameriky a zasahuje i do Mexika. Roste v opadavých lesích a křovinách, podél vodních toků a na skalnatých svazích kopců v nadmořských výškách do 700 metrů. Lunoplod dahurský se vyskytuje v temperátní Asii v oblasti jižní Sibiře, Ruského Dálného východu, Číny, Japonska a Koreje. Roste ve světlých lesích a křoviskách podél cest do 800 metrů.[4][2][1]
Původ názvu
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cb/Menispermum_canadense_seeds_NRCS.png/220px-Menispermum_canadense_seeds_NRCS.png)
Odborný název Menispermum je odvozen od poloměsíčitého tvaru pecek z plodů lunoplodu.[5] Jeho překladem pak vznikl i název český.
Ekologické interakce
Drobné, nenápadné květy lunoplodů vytvářejí nektar a jsou opylovány hmyzem, zejména mouchami a drobnějšími druhy včel.[6] Černě zbarvené plody zůstávají často viset na rostlinách i po opadu listů. Vyhledávají je ptáci, kteří konzumují dužninu a rozšiřují semena.[7] Lunoplod kanadský je v Severní Americe živnou rostlinou babočky Euptoieta claudia a můry Plusiodonta compressipalpis. V Asii se na listech lunoplodu dahurského živí housenky řady druhů můr z čeledi můrovití.[8]
- Babočka Euptoieta claudia
- Housenka babočky Euptoieta claudia
- Můra Plusiodonta compressipalpis
Obsahové látky a jedovatost
Z rostlin rodu lunoplod byla izolována řada alkaloidů různých typů. U lunoplodu dahurského byly zejména v kořenech zjištěny alkaloidy odvozené od bisbenzylisochinolinu (dauricin, dauricinolin, daurikolin, daurinolin a tetrandrin), aporfinu (dauriporfin), oxoisoaporfinu (bianfugecin, bianfugedin, bianfugenin) a fenanthrenu (sinomenin). Dokonce byly zjištěny halogenované alkaloidy (akutumidin, akutuminin, daurikumin, daurikumidin). Lunoplod kanadský je po biochemické stránce méně prozkoumaný. Obsahuje mj. bisbenzylisochinolinové alkaloidy (akutumin, dauricin).[9][10][11]
Lunoplody jsou podobně jako četné jiné rostliny z čeledi lunoplodovité jedovaté rostliny. Otravy jsou zřídkavé a dochází k nim nejčastěji po požití modročerných plodů. Hlavní jedovatou látkou v plodech lunoplodu kanadského je alkaloid dauricin. Otrava se projevuje zejména svalovými křečemi. Dauricin inhibuje funkci srdečních draslíkových kanálů, což může vést k srdeční arytmii. Léčení je založeno zejména na důkladném vyčištění trávicího traktu. V případě křečí či srdeční arytmie se podávají odpovídající medikamenty.[12] V Kanadě byly po požití plodů, které připomínají hroznové víno, zaznamenány i případy úmrtí.[13]
- Bisbenzyisochinolinový alkaloid dauricin
- Fenanthrenový alkaloid sinomenin
Taxonomie
Rod Menispermum je v rámci čeledi Menispermaceae řazen do podčeledi Menispermoideae a tribu Menispermeae. Daný tribus obsahuje pouze dva rody, mimo Menispermum je to blízce příbuzný rod Sinomenium, jehož dva druhy se vyskytují v Asii.[14] V rámci rodu Menispermum bylo popsáno více samostatných druhů (Menispermum chinense ze severní Číny, M. miersii z Ruska, M. mexicanum z Mexika), které však byly ztotožněny s jedním nebo druhým z dnes uznávaných druhů rodu.[1]
Zástupci
- lunoplod dahurský (Menispermum dauricum)
- lunoplod kanadský (Menispermum canadense)[15]
Význam
Sytě zelené olistění lunoplodů je poněkud podobné břečťanu a rostliny jsou občas pěstovány jako okrasné liány.[16] Lze se s nimi setkat zejména ve sbírkách botanických zahrad. Některé severoamerické indiánské kmeny (např. Odžibvejové) používaly lunoplod kanadský při léčení kožních chorob a potížích s trávicím traktem a pohlavním ústrojím. V minulosti byl používán i v konvenčním lékařství jako tonikum a diuretikum.[17][2]
Odkazy
Reference
- ↑ a b c HU, Qiming et al. Flora of China: Manispermum [online]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c RHODES, Donald G. Flora of North America: Menispermum [online]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ KUBITZKI, K. (ed.). The families and genera of vascular plants. Vol. 2. Berlin: Springer, 1993. ISBN 978-3-642-08141-5. (anglicky)
- ↑ Plants of the world online [online]. Royal Botanic Gardens, Kew. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ GLEDHILL, David. The names of plants. [s.l.]: Cambridge University Press, 2002. Dostupné online. ISBN 978-0-521-81863-6. (anglicky)
- ↑ HILTY, John. Illinois wildflowers: Moonseed (Menispermum canadense) [online]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FLEMING, T.H.; ESTRADA, A. Frugivory and seed dispersal: Ecological and evolutionary aspects.. [s.l.]: Springer, 1993. ISBN 978-94-010-4767-8. (anglicky)
- ↑ HOSTS - a Database of the World's Lepidopteran Hostplants. [online]. London: Natural History Museum. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ GLASBY, John S. Dictionary of plants containing secondary metabolites. [s.l.]: Taylor & Francis, 2005. ISBN 0-203-16537-3. (anglicky)
- ↑ FATTORUSSO, Ernesto; TAGLIALATELA-SCAFATI, Orazio. Modern Alkaloids. [s.l.]: Wiley-VCH, 2007. ISBN 3527315217. (anglicky)
- ↑ AZIMOVA, Shakhnoza S,; ZUNUSOV, Marat S. Natural Compounds. Alkaloids.. [s.l.]: Springer, 2013. ISBN 978-1-4614-0559-7. (anglicky)
- ↑ NELSON, L.S. et al. Handbook of Poisonous and Injurious Plants. New York: Springer, 2007. Dostupné online. ISBN 978-0387-31268-2. (anglicky)
- ↑ MULLIGAN, Gerald A.; MUNRO, Derek B. Poisonous plants of Canada. [s.l.]: Agriculture Canada, 1990. Dostupné online. ISBN 0-660-13467-5. (anglicky)
- ↑ WANG, Wei; WANG, Heng-Chang; ZHI-DUAN, Chen. Phylogeny and morphological evolution of tribe Menispermeae (Menispermaceae) inferred from chloroplast and nuclear sequences. Perspectives in Plant Ecology, Evolution and Systematics. March 2007, čís. 8(3).
- ↑ HIEKE, Karel. Praktická dendrologie 2. Praha: SZN, 1978. 07-105-78.
- ↑ HIEKE, Karel; PINC, Miroslav. Praktická dendrologie, díl 1.,. 1.. vyd. [s.l.]: nakladatelství SZN, 1978. 000128363.
- ↑ VOGEL, Virgil J. American Indian medicine. [s.l.]: University of Oklahoma Press, 1970. Dostupné online. (anglicky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu lunoplod na Wikimedia Commons
Taxon Menispermum ve Wikidruzích