Lyocell
Lyocell (zkratka CLY) je označení druhu viskózových vláken vyrobených „zvlákňováním z rozpouštědla“ (solvent-spun[1] nebo dry-jet-wet[2]).[3]
Způsob výroby
Základní surovina je dřevo z různých druhů rostlin (buk, eukalyptus aj). Rozdrcená buničina se rozpouští organickým prostředkem NMMO (N-methylmorfolin-N-oxid), což je fyzikální proces (na rozdíl od výroby standardních viskózových vláken s použitím chemikálií). V následující koagulační lázni se sice odstraní chemikálie z povrchu vlákna, protože ale i minimální množství NMMO je toxické, musí se rozpouštědlo po použití recyklovat a beze zbytků spotřebovat.
Zvlákňování probíhá při teplotě těsně nad 100°C, celulóza regeneruje během koagulace. Hotové filamenty se odavádějí rychlostí cca 500 m/min, stříž se vyrábí s 90 m/min.[4]
Vlastnosti
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/22/Lyocell_Vital_fabric.jpg/220px-Lyocell_Vital_fabric.jpg)
[5] [6] Jako textilní materiál se z lyocelu vyrábí hladká, lesklá staplová vlákna a filamenty v bílé barvě.
Porovnání fyzikálních vlastností s podobnými vlákny:
Druh vlákna | Lyocell | stand. viskóza | polynosic | Cupro | bavlna |
---|---|---|---|---|---|
Pevnost za sucha (cN/tex) | 40–44 | 20–24 | 35–40 | 15–20 | 20–24 |
Tažnost za sucha (%) | 14–16 | 20–25 | 10–15 | 7–23 | 7–9 |
Pevnost za mokra (cN/tex) | 34–38 | 10–15 | 27–30 | 9–15 | 25–30 |
Tažnost za mokra (%) | 16–18 | 25–30 | 10–15 | 6–43 | 14–14 |
Navlhavost (%) | 65–70 | 90–100 | 55–70 | 100 | 45–55 |
K pozitivním vlastnostem patří také: velmi dobrá afinita k barvivům (brilantnost barev), odolnost proti louhům, úplná biologická rozložitelnost, možnost praní výrobků při 60 °C
Nedostatky: nízká elasticita (mačkavost) a malá odolnost proti kyselinám
Použití
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/57/Patagonia%2C_OutDoor_2018%2C_Friedrichshafen_%281X7A0346%29.jpg/220px-Patagonia%2C_OutDoor_2018%2C_Friedrichshafen_%281X7A0346%29.jpg)
Příze se dají použít bez příměsí (často z mikrovláken) [7] nebo ve směsi s polyesterem, bavlnou, lnem, hedvábím nebo vlnou (s vhodnou jemností a délkou střiže) na oděvní tkaniny a pleteniny, šicí nitě, pneumatikové kordy, speciální papír aj.[8] [9]
Historie
První patent na zvlákňování z rozpouštědla pochází z roku 1939. Základní výzkum začal v 80. letech 20.století u nizozemské firmy Akco, od které zakoupily licenci firmy Courtalds a Lenzing AG a vyráběly od 90. let lyocell průmyslově. Lenzing převzal v roce 2004 také výrobní zařízení firmy Courtalds spolu se značkou Tencel®. V roce 2021 má Lenzing se 200 kilotunami nejvyšší podíl na celkovéhm světovém množství 423 kilotun. Průměrná cena vlákna se udává s 1,50 €/kg.[4]
Lyocell a odvozené druhy vyrobené zvlákňováním z rozpouštědla
Na začátku 3. dekády 21. století se vyrábějí tato vlákna:
- U firmy Lenzing s obchodními značkami TENCEL™, LENZING™, ECOVERO™ a VEOCEL™
- Tencel a Lenzing jsou staandardní výrobky
- Ecovero se má vyrábět ze dřeva z lesa certifikovaného podle ekologických předpisů
- Veocel je lyocell pro použití výlučně na netkané textilie[10]
- Oricell™ je standardní lyocellová stříž vyráběněná od roku 2015 čínskou firmou Baoding Swan Fiber Co (původní kapacita 15 kilotun zvýšena v roce 2016 na ročních 75 kilotun[11]
- SeaCell vyrábí asi od roku 2006 německá firma Smartfiber. Jedná se lyocellová vlákna s příměsí 10-20 % buničiny z mořských řas.[12]
Související články
Literatura
- Koslowski: Chemiefaser-Lexikon:Begriffe-Zahlen-Handelsnamen, Deutscher Fachverlag 2008, ISBN 3-87150-876-4, str. 127-130
- Denninger/Giese: Textil- und Modelexikon, Deutscher Fachverlag Frankfurt/Main 2006, ISBN 3-87150-848-9, str. 427
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Lyocell na Wikimedia Commons
Reference
- ↑ Textile article treating process [online]. Google Patents, 1996-03-13 [cit. 2023-09-20]. Dostupné online.
- ↑ Asaadi: Dry-Jet-Wet Spinning of Technical and Textile Filament Fibers from a Solution of Wood Pulp and Waste Cotton in an Ionic Liquid, Aalto University 2019, ISBN 978-952-60-8695-8, str. 26-27
- ↑ Definice lyocelu v USA (anglicky):: http://www.afma.org/f-tutor/lyocell.htm Archivováno 16. 11. 2011 na Wayback Machine.
- ↑ a b Veit: Fibers, Springer Nature 2022, ISBN 978-3-031-15309-9, str. 858-866
- ↑ Woodings:Regenerated Cellulose Fibres, Elsevier 2001, ISBN 9781855737587
- ↑ Fibers tensile properties [online]. Zresearch Gate, 2019 datum přístupu = 2019-10-04. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ MicroTencel® (německy): http://www.buhleryarn.com/de/produkte/micro-tencel/us-tencel-micro/ Archivováno 8. 11. 2011 na Wayback Machine.
- ↑ V-\Shirt aus 100% Lyocell [online]. Trigema, 2019 datum přístupu = 2019-10-04. Dostupné online. (německy)
- ↑ Tencel C-Fasern aus Zellulose und Chitosan [online]. HMC, 2011-03-17 datum přístupu = 2019-10-04 [cit. 2019-10-10]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2019-10-10. (německy)
- ↑ Fiber Division [online]. Lenzing, 2023-03-09 [cit. 2024-07-04]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Baoding Swan Fiber Co [online]. Lenzing, 2024 [cit. 2024-07-04]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ SeaCell® Active [online]. Georg Thieme Verlag Stuttgart, 2006 [cit. 2024-07-04]. Dostupné online. (anglicky)