Markytán
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ae/Junod%2C_Charles_-_Preu%C3%9Fische_Marketenderinnen_in_N%C3%BCbbel_%28Zeno_Fotografie%29_%28cropped%29.jpg/220px-Junod%2C_Charles_-_Preu%C3%9Fische_Marketenderinnen_in_N%C3%BCbbel_%28Zeno_Fotografie%29_%28cropped%29.jpg)
Markytáni (z ital. mercatante, lat. mercari) byli obchodníci, kteří od nepaměti doprovázeli vojenské oddíly a dodávali vojákům za úplatu jídlo, pití a nevojenské zboží.[1][2]
Historie
Od počátku historie markytáni (muži i ženy) patřili k doprovodu nejen starověkých, pozdně středověkých a raně novověkých armád. První markytání byli viděni již v roce 1274 př. n. l. v bitvě u Kadeše. Markytánky často spojovaly svoje obchodování s prostitucí. Během třicetileté války se armádní zásobování spoléhalo převážně na rabování, ale to činil i jejich doprovod. Služby markytánů skončily na začátku 20. století. Stravování vojáků v první světové válce už poskytovaly vojenské kantýny, o kterých Jaroslav Hašek píše: „Byli to vám, pane feldkurát, takoví bastardi, že je nepřijímali na mináž do untroficírský kuchyně, na mináž pro manšaft neměli právo, to byli vejš, a oficírsmináž jim zase negebírovala. Měli jsme jich tam tenkrát pět a ze začátku to žralo v kantýně samý syrečky, poněvadž mináž nikde nedostali, až tam na ně přišel takhle jednou obrlajtnant Wurm a zakázal jim to, poněvadž přej se to nesrovnává se ctí kadetštelfrtrétrů, chodit do kantýny pro manšaft. Ale co měli dělat, do oficírskantýny je nepouštěli.“[3]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6f/France_-_Vivandiere_des_Zouaves-cropped.jpg/200px-France_-_Vivandiere_des_Zouaves-cropped.jpg)
Předpisy
Činnost markytánů upravovaly vojenské předpisy, k vojsku byli přijímání příslušnými veliteli, kteří dohlíželi na jejich činnost. Markytání skládali obdobu vojenské přísahy, bylo jim přiděleno prodejní místo, za to odváděli armádě poplatek. V době války podléhali markytání jurisdikci vojenských soudů. Nejžádanějšími komoditami, které markytání prodávali ze svých vozíků, byly alkoholické nápoje a tabák. Zboží muselo být viditelně označeno cenovkami, předražování bylo trestáno pokutami či zabavením. Provozní doba stánku byla omezena v souladu s vojenským řádem.
Matka Kuráž
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2e/Camp_follower_G-W_2016_jeh.jpg/220px-Camp_follower_G-W_2016_jeh.jpg)
Příběh markytánky Anny Fierlingové, zvané „Matka Kuráž“, vylíčil Bertolt Brecht v divadelní hře Matka Kuráž a její děti. Drama vychází z životního příběhu poběhlice, který publikoval německý barokní autor Hans Jakob Christoffel von Grimmelshausen v roce 1669. Jeho „Poběhlice Kuráž“ ná český původ; kniha byla publikována i v češtině.[4][5]
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Marketender na německé Wikipedii.
- ↑ Komenského slovník naučný. 1. vyd. Svazek VII. Praha II., Žitná 13: Nakladatelství a vydavatelství Komenského slovníku naučeného Kapitola Markytáni, s. 445.
- ↑ Akademicky slovník cizích slov. Příprava vydání Věra Petráčková. Vyd. 1 (dotisk). vyd. Praha: Academia Praha, 1995. 834 s. ISBN 978-80-200-0982-1. S. 481.
- ↑ HAŠEK, Jaroslav. Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války (Duchovní útěcha). zlatyfond.sme.sk [online]. 1921–1923 [cit. 2024-06-11]. Dostupné online.
- ↑ CHRISTOFFEL VON GRIMMELSHAUSEN, Hans Jakob. Poběhlice Kuráž; Divous Skočdopole. Překlad Rio Preisner. 1. vyd. Praha: Odeon (nakladatelství), 1968. 268 s.
- ↑ HANS JAKOB CHRISTOFFEL VON GRIMMELSHAUSEN, asi 1620-1676. Poběhlice Kuráž ; Divous Skočdopole. www.knihovny.cz [online]. 1968 [cit. 2024-06-11]. Dostupné online.
Literatura
- ANDRESOVÁ, Klára. Život žoldnéře za třicetileté války v kontextu českých zemí: Czech Lands' Thirty Years War Mercenary's Life. Praha, 2011 [cit. 2024-06-11]. 99 s. Bakalářská práce. Filozofická fakulta Univerzity Karlovy. Vedoucí práce Marie Koldinská. Dostupné online.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu markytán na Wikimedia Commons
Encyklopedické heslo Markytán v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
- Věčný markytán (Karel Poláček, audio)