Martin Glaessner
Martin Glaessner | |
---|---|
Narození | 25. prosince 1906 Ústí nad Labem, Rakousko-Uhersko ![]() |
Úmrtí | 23. listopadu 1989 (ve věku 82 let) Melbourne, Austrálie ![]() |
Alma mater | Vídeňská univerzita |
Povolání | paleontolog, vysokoškolský učitel, karcinolog a geolog |
Zaměstnavatelé | Adelaidská univerzita Lomonosovova univerzita Vídeňská univerzita Russian State Geological Prospecting University |
Ocenění | Fellow of the Australian Academy of Science (1957) Lyellova medaile (1974) Medaile Charlese Doolittle Walcotta (1982) člen Řádu Austrálie (1985) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Martin Fritz Glaessner (25. prosince 1906 Ústí nad Labem[1] – 23. listopadu 1989 Melbourne) byl australský geolog a paleontolog. Narodil se a vzdělání získal v Rakousko-Uhersku, většinu života ale strávil prací pro zahraniční „petrolejářské“ společnosti, věnoval se také studiu geologie jižního Pacifiku a Austrálie a korýšů těchto oblastí. Glaessner je autorem raných prací v oboru klasifikace předkambrických forem života, známých jako ediakarská fauna, které jsou považovány za skupinu předchůdců moderních forem života. Jeho autorská značka je „Glaessner“.
Život
Martin Glaessner se narodil v Ústí nad Labem (německy Aussig) v tehdejším Rakousko-Uhersku. V roce 1925 začal studovat práva na Vídeňské univerzitě, doktorát získal v roce 1929, a titul Ph.D. v roce 1931.[2] Od roku 1923 pracoval 9 let jako výzkumný pracovník v Přírodovědném muzeu ve Vídni. V letech 1930 až 1931 byl výzkumníkem londýnského Přírodopisného muzea.[3] V roce 1932 odjel do Sovětského svazu a v Moskvě začal pracovat jako geolog a mikropaleontolog pro „Státní institut ropného výzkumu“. Zde působil do roku 1934. V letech 1934 až 1937 byl jedním z vedoucích výzkumu v Institutu minerálních paliv Ruské akademie věd. V roce 1936 přednášel na Lomonosovově univerzitě. Glaessner se v Moskvě v témže roce oženil, jeho manželkou se stala tanečnice Tina Tupikinová. Sovětské zákony mu ale jako cizinci neumožňovaly získat občanství. Proto odjel v prosinci 1937 i se ženou do Vídně.[4]
Po anšlusu byl kvůli židovskému původu svého otce 19. března 1938 zatčen. Byl však díky pomoci britských přátel propuštěn a odjel pracovat pro Anglo-Iranian Oil Company (později British Petroleum) v Londýně. V témže roce odjel do Port Moresby na Nové Guineji (tehdy pod australskou správou), kde pracoval v mikropaleontologické laboratoři ropné společnosti Australasian Petroleum. Po japonské invazi na Novou Guineu v roce 1942 uprchl do Melbourne, kde mu bylo v roce 1945 uděleno australské občanství. Pro ropné společnosti pracoval až do roku 1950.[3] V letech 1950 až 1959 zastával různé funkce na univerzitě v Adelaide. Přitom byl v letech 1953 až 1989 výzkumným pracovníkem „Muzea Jižní Austrálie“.[3]
Ve své vědecké práci se zabýval otázkami souvisejícími s paleobiologií, zejména ranými stopami života na Zemi. Od padesátých let 20. století se věnoval studiu nově objevených zkamenělin ediakarské fauny. Potvrdil také stáří těchto fosilií, které v oblasti Ediacara Hills ve Flindersově pohoří objevil geolog Reginald Sprigg. Ten tyto fosilie velmi starých organismů datoval do raného kambria až prekambria. Vědecká obec byla ale skeptická, Spriggovy údaje a přednášky se od roku 1948 setkávaly s nedůvěrou nebo nezájmem.[5] Teprve poté, co profesor Glaessner prokázal a v roce 1958 publikoval práci o jejich skutečném stáří, se Spriggovi a jeho práci dostalo vědeckého uznání.[6]
Již od 30. let 20. století se věnoval studium mikrofosilií (zejména dírkonošců), v této práci pokračoval i jako ropný geolog v Austrálii. Věnoval se i stratigrafii terciérních sedimentů v Jižní Austrálii. Nejdůležitějšími pracemi Martina Glaessnera jsou Principles of Micropalaeontology (1945) a The Dawn of Animal Life (1984). Je také autorem taxonomického popisu rodů Parvancorina a Spriggina.
Ocenění
Martin Glaessner za svou práci získal Lyellovu medaili londýnské Geologické společnosti, Walcottovu medaili americké Národní akademie věd (1982).[7] Královská společnost Jižní Austrálie Glaessnerovi v roce 1970 propůjčila medaili udělovanou na počest lékaře a konchologa Josepha Verca. Rakouská geologická společnost jej v roce 1985 ocenila pamětní medailí Eduarda Suesse, se kterou je spojeno i doživotní čestné členství.[8] V roce 1957 se stal členem Australské akademie věd a v letech 1960 až 1962 působil i v jejím vedení. V letech 1962 až 1977 byl i předsedou National Committee of Geological Sciences. V roce 1985 získal Řád Austrálie (Member of the Order of Australia).[9] Byl čestným výzkumným pracovníkem Amerického přírodovědného muzea (1950–1970).[3]
Dílo
- Über eine neue miozäne Krabbe und die Brachyurenfauna des Wiener Beckens. Verhandlungen der Geologischen Bundesanstalt 1924, S. 109–118 online (PDF; 604 kB)
- Neue Emydenfunde aus dem Wiener Becken und die fossilen Clemmys-Arten des Mittelmeergebietes. Sitzungsberichte der Akademie der Wissenschaften mathematisch-naturwissenschaftliche Klasse 135, 1925, s. 51-71 online (PDF; 1,9 MB)
- Neue Untersuchungen über die Grunder Schichten bei Korneuburg. Verhandlungen der Geologischen Bundesanstalt 1926, S. 111–125 online (PDF; 787 kB)
- Die Dekapodenfauna des österreichischen Jungtertiärs. Jahrbuch der Kaiserlich-Königlichen Geologischen Reichsanstalt 78, 1928, S. 161–219 online (PDF; 3,1 MB)
- Eine neue Schildkröte aus dem italienischen Miozän. Annalen des Naturhistorischen Museums in Wien 44, 1930, S. 413–418 online (PDF; 614 kB)
- Neue Zähne von Menschenaffen aus dem Miozän des Wiener Beckens. Annalen des Naturhistorischen Museums in Wien 46, 1931, S- 15-27 online (PDF; 1,8 MB)
- Geologische Studien in der äußeren Klippenzone. Jahrbuch der Kaiserlich-Königlichen Geologischen Reichsanstalt 81, 1931, S. 1–23 online (PDF; 1,0 MB)
- Augensteinschotter im Bereich des Semmeringkalks und die geologischen Verhältnisse des Fundgebietes. Verhandlungen der Geologischen Bundesanstalt 1935, S. 167–171 online (PDF; 407 kB)
- Zur Kenntnis der Nama-Fossilien Südwest-Afrikas. Annalen des Naturhistorischen Museums in Wien 66, 1963, S. 113–120 online (PDF; 3,2 MB)
- Principles of Micropalaeontology, Melbourne University Press/Oxford University Press 1945, New York, Hafner, 1963
- Parvancorina – an artheopod from the Late Precambrian (Ediacarian) of South Australia. Annalen des Naturhistorischen Museums in Wien 83, 1980, S. 83–90 online (PDF; 4,1 MB)
- The Dawn of Animal Life – a biohistorical study, Cambridge University Press 1984
- Crustacea Decapoda (1930)
- Field Guide to the Study of Larger Foraminifera
- Time-stratigraphy and the Miocene Epoch
- Stratigraphic nomenclature in Australia
- Three foraminiferal zones in the Tertiary of Australia
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Martin Glaessner na anglické Wikipedii.
- ↑ Matriční záznam o narození a obřízce[nedostupný zdroj] židovské náboženské obce v Ústí nad Labem
- ↑ Australian Dictionary of Biography. general editor Diane Langmore. T. 17. Carlton: Melbourne University Publishing, 2007, s. 439-440. ISBN 978-0-522-85382-7.
- ↑ a b c d Brian McGowran. Martin Fritz Glaessner 1906-1989. Historical Records of Australian Science. 1994, s. 61–81. DOI 10.1071/HR9941010061. Je zde použita šablona
{{Cite journal}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ J. William Schopf: Kolebka życia. O narodzinach i najstarszych śladach życia na Ziemi. Warszawa: Wydawnictwo Naukowe PWN, 2006, s. 54-56. ISBN 978-83-01-14766-2.
- ↑ BRYSON, Bill. A Short History of Nearly Everything. [s.l.]: Doubleday, 2003. ISBN 0-385-60961-2. S. 410. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Glaessner, Martin F. New Fossils from the Base of the Cambrian in South Australia. Transactions of the Royal Society of South Australia. 1958, s. 185–188. Dostupné online [cit. 02-03-2018]. Je zde použita šablona
{{Cite journal}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. Archivovaná kopie. www.samuseum.sa.gov.au [online]. [cit. 2018-03-02]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2007-09-29. - ↑ NAS Award in Early Earth and Life Sciences [online]. National Academy of Sciences [cit. 2013-03-30]. Dostupné v archivu pořízeném dne 21 May 2013. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Nositel medaile Eduarda Sueße a zároveň čestný člen
- ↑ It's an Honour. www.itsanhonour.gov.au [online]. [cit. 2018-03-02]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2019-04-01.
Literatura
- B. P. Radakrishna: The world of Martin F. Glaessner, Memoirs Geological Society of India, Band 20, Bangalore 1991
- Glaessner, M.F. & Wade, M. 1966. The late Precambrian fossils from Ediacara, South Australia. Palaeontology 9(4): 599–628. BHL.
- Glaessner, M.F. 1980. New Cretaceous and Tertiary crabs (Crustacea: Brachyura) from Australia and New Zealand. Transactions of the Royal Society of South Australia 104(6): 171–192.
- Glaessner, M.F. & Secretan, S. 1987. Crabes (Crustacea Brachyura) de l'Éocène du Sulaiman Range (Pakistan). Annales de paléontologie 73(4): 273–288.