Mekor Chajim
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7a/Mekor_Haim_Street.jpg/220px-Mekor_Haim_Street.jpg)
Mekor Chajim (hebrejsky מקור חיים, doslova „Zdroj Života“) je čtvrť v jihozápadním Jeruzalémě v Izraeli.[1] Je pojmenována na počest bohatého židovského podnikatele Chajima Kohena, který věnoval velkou sumu peněz na zakoupení pozemků v Jeruzalémě před první světovou válkou.[2]
Historie
Chajim Kohen daroval finanční prostředky sionistické organizaci Chovevej Cijon, která je následně převedla Židovskému národnímu fondu, jenž za ně zakoupil 120 dunamů půdy (0,12 km2) při jižním okraji Jeruzaléma. V roce 1926 pak díky sionistickému hnutí Mizrachi na tomto území vznikl Mekor Chajim.[2] Ten byl projektován jako vesnice s 20 malými farmami[3] a byl stavěn podél hlavní silnice, která se rozvíjela paralelně k existující železniční trati. Každá rodina získala pozemek o ploše 2 dunamů (2000 m2) na výstavbu domu, zahradu a sad. Ze začátku měly rodiny na svých zahradách kravíny a drůbežárny. Prvním předsedou komise nové čtvrti se stal stavební dodavatel Mar Chajim. Podařilo se mu zařídit zřízení pravidelné autobusové linky společnosti ha-Mekašer mezi centrem města a Mekor Chajim.[2] Zpočátku existoval v jižní části čtvrti jeden centrální přístup k pitné vodě. Komise vodu zakupovala od města a u tohoto přístupu umístila strážce, který sledoval kolik věder si která rodina napustí. Později byly na zahradách každého domu zbudovány vodní nádrže. Během arabských nepokojů v roce 1929 se obyvatelé čtvrti ukryli do synagogy, která byla postavena jako pevnost.
Mekor Chajim se díky své poloze mezi arabskými vesnicemi Malcha a Bajt Safáfá daleko od židovských čtvrti stal cílem arabského ostřelování a od prosince 1947 též obléhání. Konvoje se zásobami, které byly do čtvrti vyslány z Talpijotu byly zastaveny a poslány zpět britskou armádou.[4] Během izraelské války za nezávislost měla ve čtvrti své postavení Hagana a místo se tak stalo dějištěm ostrých bitev.[1]
Vybudování průmyslové zóny v Talpijotu po šestidenní válce ukončilo izolovanost této čtvrti. V polovině 80. let schválil jeruzalémský magistrát tzv. zónovací zákony, které zamezily rozvoji obchodu a zachovaly rezidenční charakter Mekor Chajim.[2]
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Mekor Chaim na anglické Wikipedii.
- ↑ a b ORENSTEIN, Shmuel. The Battle For Jerusalem in the War of Independence [online]. Jewish Virtual Library [cit. 2011-06-06]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c d Baka - Mekor Haim [online]. Město Jeruzalém [cit. 2011-06-06]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2011-06-17. (anglicky)
- ↑ Rehavia & Makor Haim [online]. Jewish Virtual Library [cit. 2011-06-06]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2011-07-17. (anglicky)
- ↑ STEINBERG, Jessica. Passover in Palestine—memories of seders in an Israel on the cusp of statehood [online]. JewishJournal.com, 2008-04-17 [cit. 2011-06-06]. Dostupné online. (anglicky)
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Mekor Chajim na Wikimedia Commons