Oktavián Zdenko Kinský
Oktavián Zdenko Kinský z Vchynic a Tetova | |
---|---|
Hlava chlumecké linie Kinských | |
Ve funkci: 28. května 1896 – 8. ledna 1932 | |
Předchůdce | Oktavián Josef Kinský z Vchynic a Tetova |
Nástupce | František Xaver Kinský |
Majitel chlumeckého velkostatku | |
Ve funkci: 1895 – 1922 | |
Předchůdce | Oktavián Josef Kinský z Vchynic a Tetova |
Nástupce | František Xaver Kinský |
Dědičný člen Panské sněmovny rakouské Říšské rady | |
Ve funkci: 20. dubna 1898 – 1918 | |
Panovník | František Josef I., Karel I. |
Nástupce | monarchie zanikla |
Stranická příslušnost | |
Členství | nezávislý |
Narození | 4. listopadu 1844 Vukovar Rakouské císařství ![]() |
Úmrtí | 8. ledna 1932 (ve věku 87 let) Abbazia (Opatija) Italské království ![]() |
Místo pohřbení | Hrobka Kinských (Mlékosrby) |
Choť | (1877) Georgina Festeticsová de Tolna (1856–1934) |
Rodiče | Jan Křtitel Kinský (1815–1868) a Ifigénie Dadányi de Gyülvész (1821–1882) |
Děti | Zdenko Radslav Kinský Norbertina Kinská František Xaver Kinský |
Příbuzní | bratr: Zikmund Kinský (1847–1869) bratr: Evžen Kinský (1850–1896) vnuk: Václav Norbert Kinský (1924–2008) vnučka: Evženie Klotilda (Génilde) Kinská (1925–2023) vnuk: Radslav Kinský (1928–2008) švagr: Tassilo Festetics de Tolna (1850–1933) |
Profese | diplomat |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Oktavián Zdenko Kinský, celým jménem německy Oktavian Zdenko Stanislaus Sigmund Johann Graf Kinsky von Vchinitz und Tettau (4. listopadu 1844 Vukovar – 8. ledna 1932 Abbazia (Opatija))[1] byl český šlechtic z chlumecké větve rodu Kinských, majitel velkostatku Chlumec nad Cidlinou a zámku Karlova Koruna a průkopník tenisu v Čechách. Jeho synovi Zdenku Radslavovi Kinskému byl po komunistickém puči v roce 1948 znárodněn majetek.
Životopis
Narodil se v roce 1844 ve Vukovaru (Chorvatsko) jako první syn Jana Křtitele Kinského (1815–1868) a jeho manželky Ifigénie Dadanyi de Gyülvész (1821–1882).[pozn. 1] Měl čtyři sourozence, mezi nimi bratry Zikmunda (Sigmund; 1847–1869) a Evžena (Eugen; 1850–1896).[2] Dětství a mládí s rodiči prožil na panství v Chlumci a především v Sedmihradsku.[3]
V roce 1868 zemřel jeho otec Jan a on ve svých 24 letech převzal správu nad majetky v Banátu, které patřily jeho matce.[3] V roce 1872 byl v diplomatických službách v Paříži a v Londýně.[3] V Anglii se naučil tenis a po návratu do Čech se stal jeho průkopníkem.[3][4] V roce 1879 získal čestný titul c. k. komořího.[5][1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1e/Karlskron.jpg/220px-Karlskron.jpg)
Mezi jeho hobby patřil sport, koně a parforsní hony.[6] Byl fyzicky velmi zdatný. Dostihů se účastnil aktivně jako závodník. Už v osmnácti letech startoval s černým valachem Taffyn na dostizích ve Velké chlumecké. Stal se vítězem Velké pardubické[chybí lepší zdroj][pozn. 2] a dostihů na iffezheimské dráze u Baden-Badenu.[3][4] Na přání císařovny Alžběty předvedl své jezdecké umění v jezdecké škole ve Vídni.[3][4] Dokázal na koni urazit stovky kilometrů, např. ze Sedmihradska do Pardubic. V roce 1864 přeplavat proti proudu Dunaje z Prešpurku do Vídně.[7][6][pozn. 3] Chystal se dokonce přeplavat kanál La Manche z francouzského Calais do anglického Doveru.[6][8] Nebál se riskovat život, tajně přestoupil za jízdy u Baden-Badenu z osobního vlaku do rychlíku a pak na přátele čekal na nádraží.[8][pozn. 4]
V roce 1895 se Zdenko v 51 letech stal po svém strýci dědicem chlumeckého velkostatku, který zahrnoval 54 vesnic, 16 lesních revírů a 24 dvorů.[4] V pokročilém věku lovil kamzíky a medvědy v Sedmihradsku.[7]
Zemřel v italské Abbazii (Opatiji), kde Kinští od roku 1903 postupně vlastnili tři sídla – Villu Kinsky, Villu Dory a Villu Arion.[7][pozn. 5] Pohřben byl nejdříve v Opatiji, jeho syn nechal ostatky v roce 1935 převézt do rodinné hrobky v Mlékosrbech.[9]
Rodina
V Budapešti se 11. června 1877 oženil s uherskou hraběnkou Georginou Festetics de Tolna, zvanou Gina (1. 12. 1856 Šoproň – 30. 11. 1934 Opatija), dcerou hraběte Györgye Festeticse (1815–1883) a jeho manželky Evženie Erdődyové de Monyorókerék et Monoszló (1826–1894).[1] Byla palácovou dámou a od roku 1882 dámou Řádu hvězdového kříže.[1] Její rodina vlastnila rozsáhlý velkostatek Molnári v Uhrách a palác ve Vídni.[6] Georginin bratr Tassilo Festetics de Tolna (1850–1933) byl v roce 1911 povýšen do knížecího stavu. Ve šťastném manželství se narodilo devět dětí:[2]
- 1. František Xaver (23 .5. 1878 Vídeň – 10. 12. 1935 Chlumec nad Cidlinou)
- ⚭ (19. 11. 1927 Bor u Tachova) Maria Benedikta ze Schönbornu (29. 10. 1896 Praha – 6. 4. 1957 Praha)
- 2. Ilona (Helena; 12. 8. 1879 Ischl – 23. 3. 1968 Bryn Myrddin, Wales)
- ⚭ (7. 9. 1901 Vídeň) Edgar Hoyos zu Stichsenstein (7. 2. 1875 Rijeka – 18. 6. 1952 Satteins bei Feldkirch, Vorarlbersko)
- 3. Margareta (12. 8. 1881 St. Gallen, Štýrsko – 6. 4. 1928 Abbazia)
- ⚭ (15. 7. 1919 zámek Sooss bei Loosdorf) Rudolf Coreth zu Coredo (4. 5. 1868 Wieden, Štýrsko – 24. 9. 1939 Eastbourne)
- 4. Therese, zv. Sita (16. 1. 1884 Vídeň – 1. 7. 1932 Abbazia)
- 5. Aloysia (Alice; 27. 7. 1886 Bad Ischl – 31. 8. 1975 Eisenkappel)
- ⚭ (26. 6. 1906 Vídeň) Alexander von Thurn und Valsassina-Como-Vercelli (3. 2. 1879 Vídeň – 5. 3. 1962 Bleiburg)
- 6. Norbertine (Nora; 18. 12. 1888 Vídeň – 26. 3. 1923 Poruba, Slezsko)
- ⚭ (8. 1. 1921 Vídeň) Ferdinand von Wilczek (28. 5. 1893 Dobroslavice – 5. 7. 1977 zámek Schloss Seebarn bei Wien)
- 7. Johanna (2. 4. 1891 Vídeň – 15. 5. 1984 Feldkirch)
- ⚭ I. (6. 7. 1914 Vídeň) Aloysius Esterházy von Galántha (18. 7. 1883 Csákvár – 24. 10. 1916 Sósmezö, padl)
- ⚭ II. (15. 6. 1921 Praha) Ferdinand z Trauttmansdorff-Weinsbergu (10. 3. 1897 Kadaň – 14. 5. 1958 Klagenfurt)
- 8. Norbert (31. 1. 1893 Vídeň – 13. 10. 1914 Bystrica, padl)
- 9. Zdenko (14. 7. 1896 Chlumec nad Cidlinou – 1. 1. 1975 Řím)
- ⚭ (7. 6. 1921 Praha) Eleonore z Clam-Gallasu (4. 11. 1887 Frýdlant v Čechách – 31. 5. 1967 Vídeň)
Odkazy
Poznámky
- ↑ Rodiče Jan Křtitel Kinský (24. 6. 1815 Chlumec nad Cidlinou – 22. 8. 1868 Františkovy Lázně) a Iphygenia Dadányi de Gyülvész (17. 7. 1821 Temešvár – 11. 10. 1882 Temešvár) uzavřeli sňatek 17. srpna 1842 v Ujpécsi (Peciu Nou).[1]
- ↑ V seznamech vítězů nefiguruje, je potřeba doložit lepší zdroj.
- ↑ Nebo spíše po proudu z Vídně do Prešpurku.[8]
- ↑ Těmi překvapenými přáteli byl vévoda Hamiltonský, hrabě Kounic, kněžna Mary Monacká, Edina Khevenhüllerová a její švagrová Leontina Fürstenbergová.[8]
- ↑ V Opatiji zemřel také Zdenkův mladší bratr Evžen, manželka Georgina a děti Margareta a Therese.
Reference
- ↑ a b c d e POUZAR, Vladimír; MAŠEK, Petr; MENSDORFF-POUILLY, Hugo; POKORNÝ, Pavel R.; OPPELT, Robert. Almanach českých šlechtických rodů 2024. [Brandýs nad Labem]: Martin, 2023. 416 s. ISBN 978-80-85955-53-8. S. 176.
- ↑ a b MAREK, Miroslav. Rodokmen Kinských 2 [online]. genealogy.euweb.cz, rev. 2009-06-20 [cit. 2024-07-19]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f JUŘÍK, Pavel. Kinští: Bůh, čest, vlast. Praha: Euromedia Group k. s. – Knižní klub, 2019. 168 s. (Universum). ISBN 978-80-242-6220-8. S. 71. Dále jen Kinští: Bůh, čest, vlast.
- ↑ a b c d RICHTER, Karel. Sága rodu Kinských. [s.l.]: [s.n.], (2008?). 144 s. Dostupné online. ISBN 978-80-254-3592-2. S. 93. Dále jen Sága rodu Kinských.
- ↑ Sága rodu Kinských, s. 95
- ↑ a b c d DANĚK, Josef. Stavební vývoj kostela sv. Filipa a Jakuba v Mlékosrbech u Chlumce nad Cidlinou. Pardubice, 2008. 169 s. Diplomová práce. Univerzita Pardubice, Fakulta filozofická, Katedra historických věd. Vedoucí práce Jirí Škabrada. s. 36. Dále jen Stavební vývoj kostela sv. Filipa a Jakuba v Mlékosrbech u Chlumce nad Cidlinou. Dostupné online.
- ↑ a b c Kinští: Bůh, čest, vlast, s. 72
- ↑ a b c d Sága rodu Kinských, s. 94
- ↑ Stavební vývoj kostela sv. Filipa a Jakuba v Mlékosrbech u Chlumce nad Cidlinou, s. 38
Literatura
- JUŘÍK, Pavel. Kinští: Bůh, čest, vlast. Praha: Euromedia Group k. s. – Knižní klub, 2019. 168 s. (Universum). ISBN 978-80-242-6220-8. S. 71–72.
- RICHTER, Karel. Sága rodu Kinských. [s.l.]: [s.n.], (2008?). 144 s. Dostupné online. ISBN 978-80-254-3592-2. S. 93–95.
Externí odkazy
- Rodokmen na stránkách genealogy.euweb.cz (Miroslav Marek)
- Zdenko Graf Kinsky na stránkách Rakouského parlamentu (de)