RWD-10
RWD-10 | |
---|---|
![]() Prototyp letadla RWD-10 pilotovaný Kazimierzem Chorzewským | |
Určení | cvičný, sportovní letoun |
Výrobce | DWL |
Šéfkonstruktér | Jerzy Drzewiecki, Stanisław Rogalski, Bronislaw Žurakowski |
První let | červenec 1933 |
Zařazeno | 1933 |
Vyřazeno | 1939 |
Uživatel | Polsko |
Výroba | 1937-1938 |
Vyrobeno kusů | 22-26 |
Vyvinuto z typu | RWD-8, RWD-9 |
Další vývoj | RWD-17 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
RWD-10 byl polský akrobatický letoun používaný polským sportovním letectvím v letech 1933–1939, zkonstruovaný konstrukčním týmem RWD (Jerzy Drzewiecki, Stanisław Rogalski, Bronislaw Žurakowski) a byl vyráběn továrnou DWL (Doświadczalne Warsztaty Lotnicze).[1]
Vznik a vývoj
Potřebu rychlých akrobatických jednosedadlovek uspokojila továrna DWL sérií vysokovýkonných hornoplošníků RWD-10, vysoce obratných, schopných konkurence se zahraničními typy. Jedinou jejich nevýhodou byly dosti nespolehlivé pohonné jednotky. První prototyp RWD-10 (SP-ALC) létal s motorem Cirrus Hermes IIB o výkonu 77,2 kW/105 k, ale pro sériovou výrobu byly určeny a také použity licenční motory PZInż. Junior o jmenovitém výkonu 110-120 k. (Państwowe Zakłady Inżynierii, licence Walter Junior).[2]
Hlavním designérem byl ing. Jerzy Drzewiecki z týmu RWD. Letoun byl zalétán v červenci 1933 pilotem Kazimierzem Chorzewským na varšavském letišti Okęcie. Výsledky s prototypem nebyly uspokojivé, letadlo bylo směrově i výškově nestabilní.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bc/RWD_10.jpg/220px-RWD_10.jpg)
Původním záměrem konstruktérů bylo nabídnout armádě cvičné a sportovní letadlo pro výcvik vojenských pilotů, ale vojenské letectví se o toto letadlo nezajímalo. Zvláště nepříznivý postoj vyznával vůči konstrukcím DWL-RWD velitel polského letectva, generál Ludomił Rayski. Po nezbytných úpravách (prodloužení trupu, odstranění destabilizujících kapotáží, výměna motoru) bylo dosaženo zlepšení charakteristik letadla.[3] V roce 1935 po zkušebních testech v ITL (Instytut Badaň Technicznych Lotnictwa) ve Varšavě[4] získal upravený letoun schválení pro provoz. První sériový RWD-10 (SP-BGY) se odlišoval motorem PZInż. Junior a fotokulometem K-28.
V roce 1936 polovojenská organizace L.O.P.P. (Liga Obrony Powietrznej i Przeciwgazowej, Liga obrany protiletadlové a protiplynové)[5] objednala 20 letounů (peníze byly získány z příspěvků L.O.P.P. a z veřejných příspěvků na rozvoj polského civilního letectví). Sériová výroba byla zahájena na jaře 1937. Polský letecký rejstřík uvádí prototyp z roku 1933 (SP-ALC) a 21 letounů vyrobených v roce 1937.[6] V roce 1938 byly postaveny další dva. Celkem bylo vytvořeno 24 kusů RWD-10 včetně prvního prototypu, další zdroj uvádí až 26 letounů.[3]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1f/Samoloty_ufundowane_przez_Lig%C4%99_Obrony_Powietrznej_i_Przeciwgazowej_NAC_1-W-3072-3.jpg/220px-Samoloty_ufundowane_przez_Lig%C4%99_Obrony_Powietrznej_i_Przeciwgazowej_NAC_1-W-3072-3.jpg)
Popis letounu
RWD-10 byl jednomístný, jednomotorový hornoplošník typu parasol smíšené, ocelo-dřevěné konstrukce pokryté plátnem. Křídlo lichoběžníkového tvaru bylo tvořeno dřevěným rámem se dvěma nosníky, které bylo spojeno s trupem baldachýnem. Vpředu potažené překližkou a plátnem. Křídlo bylo podepřeno centrální pyramidou a dvojitými rovnoběžnými vzpěrami. Trup s pravoúhlým průřezem byl svařen z ocelových trubek, obklad z překližky a pokryt plátěným potahem. Horní a dolní část trupu byla zaoblená.[3]
Pevná část ocasní plochy byla dřevěné konzolové konstrukce, pokrytá překližkou (stabilizátory). Pohyblivé části (výškovky a směrovka) byly pokryty plátnem a byly ovládány táhly vedenými po vnější části trupu. Pilot seděl v otevřeném kokpitu a proti proudu vzduchu byl chráněn pouze čelním štítkem. Konvenční pevný, brzděný dvoukolový podvozek se vzduchovými tlumiči a s ostruhou vzadu.
Motor byl kryt plechem z hliníkové slitiny. Čtyřválcový vzduchem chlazený motor PZInż. Junior s jmenovitým výkonem 110 k (82 kW ) a startovacím výkonem 120 k (90 kW ).[7] Kapacita palivové nádrže 54 l, spotřeba 25 l/h. Dvoulistá, dřevěná vrtule Szomański s pevným nastavením.[8]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e5/P%C5%99ed%C3%A1vka_123_letadel_vyroben%C3%BDch_DWL_%28Letectv%C3%AD%2C_z%C3%A1%C5%99%C3%AD_1937%29.jpg/220px-P%C5%99ed%C3%A1vka_123_letadel_vyroben%C3%BDch_DWL_%28Letectv%C3%AD%2C_z%C3%A1%C5%99%C3%AD_1937%29.jpg)
Použití
Teprve po Mezinárodním závodu turistických letadel Challenge (28. srpna - 16. září 1934), kde letouny RWD-9 obsadily 1., 2., 7., 8. a 15. místo,[9] se aerokluby začaly o letouny RWD více zajímat. RWD-10 měl díky své malé velikosti relativně výkonný motor, který v kombinaci s vynikající ovladatelností vedl k výborným schopnostem pro akrobacii. Letouny používaly především polské aerokluby (Poznaň, Krakov, Varšava, Gdaňsk, Lvov a slezský ), několik si jich ponechala polovojenská organizace L.O.P.P. (Liga letecké a protiplynové obrany).[6] V aeroklubech sloužily i pro výcvik stíhacích pilotů Polského letectva (SP-ALC a SP-KTT navíc působily u štábní letky). Sériová letadla RWD-10 dostala křídla podobné konstrukce jako křídla stíhačky PZL P.11c, které v té době tvořilo základ polských stíhacích letadel.[10]
První veřejná, akrobatická produkce provedená Andrzejem Włodarkiewiczem se konala ve dnech 14.–15. září 1935 ve Varšavě při příležitosti konání soutěže balónů Pohár Gordona Bennetta.[8] Další letoun RWD-10 (SP-BGT) se zúčastnil balkánské rally (27. května–13. června 1937), demonstračních letů v Bukurešti, Sofii, Bělehradě, Athénách a Budapešti.[10]
Před vypuknutím druhé světové války po haváriích při akrobacii byla ztracena tři letadla. V září 1939 bylo jedno letadlo RWD-10 (SP-BLZ) použito v Krakově jako průzkumný, kurýrní letoun a druhé letadlo z aeroklubu Vilnius (tehdy hlavní město polského, vilenského vojvodství) přeletělo do Lotyšska. Ostatní byla zničena během invaze do Polska v září 1939.[8]
Uživatelé
- Polsko
Polsko
- Polské aerokluby
- L.O.P.P.
Specifikace
Údaje podle[10][11]
Technické údaje
- Osádka: 1 pilot
- Rozpětí: 7,5 m
- Délka: 6,2 m
- Výška: 1,9 m
- Nosná plocha: 9,0 m2
- Plošné zatížení: 52,8 kg/m2
- Prázdná hmotnost: 350 kg
- Vzletová hmotnost: 475 kg
- Pohonná jednotka: 1 × vzduchem chlazený invertní čtyřválcový řadový motor PZInż. Junior (licence Walter Junior)
- Výkon pohonné jednotky:
- Vrtule: dvoulistá, dřevěná Szomański s pevným nastavením
Výkony
- Maximální rychlost: 230 km/h
- Cestovní rychlost: 180 km/h
- Přistávací rychlost: 95 km/h
- Dostup: 6 000 m
- Dolet: 360-400 km
- Stoupavost: 5,2 m/s (2 min. 55 s do 1 000 m)
Odkazy
Reference
V tomto článku byly použity překlady textů z článků RWD 10 na anglické Wikipedii a RWD-10 na polské Wikipedii.
- ↑ GLASS, Andrzej (2004). Polskie konstrukcje lotnicze 1893–1939 [Polské letecké konstrukce 1893–1939] (v polštině). Sandomierz: Stratus. s. 259-262. ISBN 83-916327-8-4.
- ↑ NĚMEČEK, Václav. Z historie polského letectví. Křídla vlasti. 1954-06-08, roč. 1954, čís. 12, s. 288a. Dostupné online.
- ↑ a b c GUJSKI, Robert. RWD-10 [online]. rwd-dwl.net [cit. 2020-01-03]. Dostupné online.
- ↑ ARND, Zbigniew ing. Účast průmyslu, vědy a techniky v polském leteckém sportu. Letectví. Březen 1933, roč. XIII. (1933), čís. 3, s. 83–85. Dostupné online.
- ↑ MARTYNOVIČ, Zenon dr. Letecká činnost Ligy obrany protiletadlové a protiplynové. Letectví. Březen 1933, roč. XIII. (1933), čís. 3, s. 85–86. Dostupné online.
- ↑ a b Civil Aircraft Register - Poland [online]. airhistory.org.uk [cit. 2020-01-03]. Dostupné online.
- ↑ Silnik lotniczy: PZInż. Junior (lic. Walter Junior) [online]. Kraków: Muzeum Lotnictwa Polskiego [cit. 2020-01-03]. Dostupné online.
- ↑ a b c RWD-10 (1933) [online]. samolotypolskie.pl [cit. 2020-01-03]. Dostupné online.
- ↑ HOF, Emanuel dr. Challenge 1934 ve světle čísel. Letectví. Září 1934, roč. 14. (1934), čís. 9, s. 316–322. Dostupné online.
- ↑ a b c RWD-10 [online]. Уголок неба (airwar.ru), 2017 [cit. 2020-01-03]. Dostupné online.
- ↑ CYNK, Jerzy B (1971). Polish aircraft 1893-1939. Putnam. p. 530-534. ISBN 9780370000855.
Literatura
- GUNSTON, Bill (1993). World Encyclopedia of Aircraft Manufacturers. Annapolis: Naval Institute Press.
- COPENHAGEN, Wilfried. BEECK, Jochen K.: Kniha velkých typů letadel. Motorbuch, Stuttgart 2005, ISBN 978-3-613-02522-6, s. 371.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu RWD-10 na Wikimedia Commons
- Wyniki wyszukiwania dla: RWD-10
- RWD-10 na topsid.com
- R.W.D. 10 na aviastar.org
Polské vojenské letouny druhé světové války | |
---|---|
Stíhací letouny | |
Bombardovací letouny | |
Průzkumné letouny | |
Námořní letouny | Lublin R.VIII • Lublin R.XIII • CANT Z-506 • RWD-17W |
Spojovací letouny | |
Transportní a cvičné letouny | |
Experimentální letouny a prototypy | PWS-33 Wyżeł • PWS-35 Ogar • PZL.38 Wilk • PZL.42 • PZL.45 Sokół • PZL.46 Sum • PZL.50 Jastrząb • Nikol A-2 |