Třída Iroquois
Třída Iroquois | |
---|---|
![]() HMCS Iroquois (DDG 280) | |
Obecné informace | |
Uživatel | Kanadské královské námořnictvo |
Typ | torpédoborec |
Lodě | 4 |
Osud | vyřazeny |
Předchůdce | třída Annapolis |
Nástupce | třída Fraser |
Technické údaje | |
Výtlak | 3551 t (standardní) 4700 t (plný) |
Délka | 128,9 m |
Šířka | 15,2 m |
Pohon | COGOG |
Rychlost | 30 uzlů |
Posádka | 285 |
Výzbroj | (po dokončení): 1× 127mm kanón 1× Sea Sparrow (8 hl.) 1× Mk 10 Limbo 2 × Phalanx CIWS 6× 324mm torpédomet (2×3) |
Letadla | 2× vrtulník CH-124 Sea King |
Třída Iroquois (jinak též třída Tribal) byla třída torpédoborců kanadského královského námořnictva. Skládala se ze čtyř jednotek, pojmenovaných Iroquois, Huron, Athabaskan a Algonquin. Torpédoborce této třídy byly původně určeny zejména k protiponorkovému boji, pozdější modernizace ale zlepšila i jejich schopnost ničení vzdušných cílů. Huron byl vyřazen roku 2005, další dvě jednotky jej následovaly roku 2015. Jako poslední byl roku 2017 vyřazen torpédoborec Athabaskan.[1]
Nástupce torpédoborců třídy Iroquois a fregat třídy Halifax má vzejít z torpédoborců třídy Fraser.
Stavba
Čtveřice torpédoborců této třídy byla postavena v letech 1969–1973, přičemž do operační služby byly zařazovány v letech 1972–1973.
Jednotky třídy Iroquois:[2]
Jméno | Spuštěna | Vstup do služby | Status |
---|---|---|---|
HMCS Iroquois (DDG 280) | 28. listopadu 1970 | 29. července 1972 | Vyřazen 1. května 2015. |
HMCS Huron (DDG 281) | 3. dubna 1971 | 16. prosince 1972 | Vyřazen 30. března 2005, roku 2007 potopen jako cvičný cíl. |
HMCS Athabaskan (DDG 282) | 27. listopadu 1970 | 30. listopadu 1972 | Vyřazen 10. března 2017. |
HMCS Algonquin (DDG 283) | 23. dubna 1971 | 30. září 1973 | Vyřazen 2015. |
Konstrukce
Původní výzbroj tvořil jeden 127mm kanón Otobreda v dělové věži na přídi, jedno osminásobné vypouštěcí zařízení protiletadlových řízch střel krátkého dosahu Sea Sparrow, dva tříhlavňové 324mm protiponorkové torpédomety a jeden salvový vrhač hlubinných pum Mk 10 Limbo.
Na přelomu 80. a 90. let byly všechny čtyři torpédoborce modernizovány. Jak systém Limbo, tak střely Sea Sparrow byly odstraněny a nahrazeny jedním systémem blízké obrany Phalanx CIWS a vertikálním odpalovacím zařízením Mk 41 pro protiletadlové řízené střely Standard SM-2MR Block IIIA. Těch se do sila vejde celkem 32 kusů. Rovněž původní 127mm kanón dále nahradil nový ráže 76,2 mm. Na palubě se nachází přistávací plocha a hangár pro dva protiponorkové vrtulníky Sea King.
Pohonný systém je koncepce COGOG. Tvoří ho čtyři plynové turbíny, dvě typu Pratt & Whitney FT4A-2 pro bojové situace a dvě typu Pratt & Whitney FT-12 pro ekonomickou plavbu (během modernizace byly vyměněny za typ Allison 570-KF). Nejvyšší rychlost lodí je 30 uzlů.
Reference
Literatura
- PEJČOCH, Ivo; NOVÁK, Zdeněk; HÁJEK, Tomáš. Válečné lodě 5 – Amerika, Austrálie, Asie od roku 1945. Praha: Naše vojsko, 1994. ISBN 80-206-0414-6. S. 281.
- PEJČOCH, Ivo. Válečné lodě 8 – Námořnictva na přelomu tisíciletí. Praha: Ares, 2008. ISBN 80-86158-15-2. S. 455.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Třída Iroquois na Wikimedia Commons