Vasil Bykav
Vasil Bykav | |
---|---|
![]() | |
Narození | 19. června 1924 Byčky Ušačského kraje, Vitebská oblast |
Úmrtí | 22. června 2003 (ve věku 79 let) Baraŭliany |
Místo pohřbení | Východní hřbitov v Minsku |
Povolání | spisovatel, scenárista, novinář a politik |
Alma mater | Vitebsk People's Art School |
Žánr | povídka, publicistika, esej |
Témata | druhá světová válka |
Ocenění | Literární cena Jakuba Kolase (1978) jubilejní medaile 20. výročí vítězství ve Velké vlastenecké válce 1941–1945 Státní cena SSSR Medaile Františka Skoriny Leninova cena … více na Wikidatech |
Politická příslušnost | Běloruská lidová fronta |
Podpis | ![]() |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Vasil' Bykaǔ, Васіль Уладзіміравіч Быкаў, (19. června 1924, vesnice Byčky Ušačského kraje, Vitebská oblast[1] – 22. června 2003, Borovľany) byl sovětský a běloruský spisovatel, veřejný činitel, účastník druhé světové války.
Většinu svého díla věnoval Bykaŭ realistickému líčení bitev Velké vlastenecké války s nádechem lyricismu. Jeho postavy se ve vyhrocených situacích dostávají do těžkých morálních dilemat.
Biografie
Narodil se 19. června 1924 ve vesnice Byčky Ušačského kraje Vitebské oblasti v rolnické rodině. V dětství se zabýval malířstvím. Vystudoval 8 tříd školy ve vesnice Kubliči, pak studoval sochařství ve Vitebském uměleckém učiliště (1939–1940), které opustil kvůli zrušení stipendia[2]. V červnu 1941 jako externista udělal zkoušky za 10 třídu.
V létě 1942 byl přivolán do armády, na podzim 1943 získal titul podporučíka. Během jedné vojenské operace byl zraněn v nohu a břicho, chybně byl zapsán jako zahynulý; události po zranění posloužily základem povídky Mrtvé to nebolí. Na začátku roku 1944 se nacházel ve špitálu. Účastnil se Jasko-kišiněvské operace a osvobození Rumunska. S armádou prošel Bulharsko, Maďarsko, Jugoslávii a Rakousko.
Po demobilizace žil v Grodně (od roku 1947) a působil jako malíř a editor oblastních novin "Grodněnskaja pravda". Od roku 1959 je členem Svazu spisovatelů SSSR.
Po napsání knihy Mrtvé to nebolí se stal prakticky disidentem, roku 1968 protestoval proti okupaci Československa a roku 1980 proti válce v Afghánistánu.
Od roku 1978 žil v Minsku. Byl zvolen jako poslanec Nejvyššího sovětu BSSR (1978–1989). Stal se dokonce hlavním zakladatelem a organizátorem Běloruského helsinského výboru a Běloruského národního frontu (1988). Dále se výrazně podílel na založení běloruského oddělení PEN klubu, byl jeho prezidentem. V roce 1988 byl namísto Zjanona Pazňaka členem Vládní vyšetřovací komise která se zabývala objasněním vražd v Kurapatech, při prezidentských volbách v Bělorusku v roce 1994 byl jeho zmocněnou osobou.
Od konce roku 1997 bydlel v zahraničí v politické emigraci. Na začátku odjel do Finska podle pozvání finského PEN klubu, žil v blízkosti Helsinek; pak přestěhoval se do Německa, poté i do Česka. Zajímavostí je, že hodně času trávil i v Praze, kde ho přijal i tehdejší prezident Václav Havel.
Vrátil se domů jen měsíc před svou smrtí. Mnohokrát vystupoval s ostrou kritikou režimu Alexandra Lukašenka.
Zemřel 22. června 2003 na karcinom žaludku v onkologické nemocnici v Borovľanach pod Minskem[3]. Pohřeb byl pokažen politickými debatami už v kostele, kde probihal pohřební obřad; Alexandr Lukašenko se pohřbu neúčastnil. Rakev s tělem zesnulého spisovatele nesly několik kilometrů tisíce lidí.[4]
V roce 2014 v chatové osadě Ždanoviči-6 vedle Minska byla otevřena pobočka státního muzea historie běloruské literatury "Muzeum-chata V. Bykava". Avšak už v červnu 2015 bylo muzeum zavřeno na neurčitou dobu na generální opravu; někteří se domnívají, že to může mít politický podtext[5].
Díla
Ve své tvorbě se zabývá z většiny druhou světovou válkou, také věnuje pozornost problematice kolektivizace. V poslední době své tvorby psal o Bělorusku a jeho budoucnosti. Většinou psal v běloruštině, často pak je samostatně překládal do ruštiny.
Svá díla umisťuje na malý prostor do krátkého časového úseku, což mu minimalizuje počet hrdinů, u kterých se pak odehrává vnitřní drama v mezních situacích.
Romány
Povídky
- Jeřábí volání (běl. «Жураўліны крык», 1959)
- Třetí raketa (běl. «Трэцяя ракета», 1961)
- Mrtvé to nebolí (běl. «Мёртвым не баліць», 1965)
- Kruhljanský most (běl. «Круглянскі мост», 1968)
- Sotnikov (běl. «Сотнікаў», 1970)
- Obelisk (běl. «Абеліск», 1971)
- Žít do svítání (běl. «Дажыць да світання», 1972)
- Vlčí smečka (běl. «Воўчая зграя», 1975)
- Jeho prapor (běl. «Яго батальён», 1975)
- Cesta bez návratu (běl. «Пайсці і не вярнуцца», 1978)
- Znamení zla (běl. «Знак бяды», 1982)
- V mlze (běl. «У тумане», 1987)
- Ablava (běl. «Аблава», 1988) – toto dílo se nezabývá válkou, ale je příběhem štvanice na uprchlého trestance ze stalinského gulagu.
- Vaučynaja jama (běl. «Ваўчыная яма», 1998)
- Balota (běl. «Балота», 2001)
Ostatní
- Na kryžach (běl. «На крыжах», 1992) – sborník statí a rozhovorů
- Ružovy tuman (1995)
- Sciana (běl. «Сцяна», 1997)
- Pachadžanie (běl. «Пахаджане», 1999)
- Douhaja daroha dadomu (běl. «Доўгая дарога дадому», 2002) – kniha vzpominek
- Kali rukajucca dušy… (běl. «Калі рукаюцца душы...», 2003) - společně s Ryhorem Baradulinem.
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Быков, Василь Владимирович na ruské Wikipedii.
- ↑ Василь Владимирович Быков на сайте Большой Советской Энциклопедии [online]. Dostupné online. (ruština)
- ↑ ТУЗКОВ, Пётр. Василь Быков — писатель с мировым именем, мог стать великим скульптором [online]. 23 октября 2008 [cit. 2022-06-11]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-10-28. (ruština)
- ↑ НАТАЛЬЯ, Гриб. Умер Василь Быков. Коммерсантъ. 24.06.2003, čís. 107, s. 13. Dostupné online. (ruština)
- ↑ МАЗАЕВА, Ольга. Похороны Василя Быкова вылились в политический скандал. Независимая газета. 27.06.2003. Dostupné online. (ruština)
- ↑ Музей-дачу Быкова под Минском закрыли, едва успев открыть [online]. 13.06.2015 [cit. 2015-06-30]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2015-07-01. (ruština)
Související články
- Běloruská literatura
- Seznam běloruských spisovatelů
- Druhá světová válka v literatuře
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Vasil Bykav na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Vasil Bykav
- (bělorusky) (anglicky) (rusky) stránka o Vasilu Bykavovi