Veněra 4
Venera 4 | |
---|---|
Model Veněry 4 | |
COSPAR | 1967-058A |
Katalogové číslo | 2840 |
Start | 12. června 1967, 02:40:00 UTC |
Kosmodrom | Bajkonur |
Nosná raketa | Molnija-M |
Typ oběžné dráhy | heliocentrická dráha |
Stav objektu | zanikl v atmosféře Venuše |
Přistání | 18. října 1967 |
Zánik | Zánik |
Zánik | 18. října 1967 |
Provozovatel | SSSR, GSMZ im. S. A. Lavočkina |
Výrobce | SSSR, GSMZ im. S. A. Lavočkina |
Druh | planetární sonda |
Program | Program Veněra |
Hmotnost | 1106 kg |
Parametry dráhy | |
Apoapsida | 1,02 AU |
Periapsida | 0,71 AU |
Sklon dráhy | 4,3° |
Doba oběhu | 293 d |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Veněra 4 (rusky Венера-4, v ruštině obvykle psáno s pomlčkou) byla sonda sovětského programu Veněra pro výzkum Venuše z roku 1967. Byla to první sonda, která provedla analýzu atmosféry jiné planety.[1]
Konstrukce
Sonda kromě korekčního motoru a slunečních baterií obsahovala magnetometr, detektory kosmického záření, indikátor kyslíku a vodíku a iontové pasti.
Přistávací pouzdro bylo vybaveno dvěma teploměry, barometrem, radiovýškoměrem, měřičem hustoty atmosféry, 11 analyzátory plynů, dvěma radiovými vysílači operujícími v decimetrovém pásmu a padákovým systémem. Jeho hmotnost byla 383 kg.[2]
Průběh letu
Veněru 4 spolu s dalšími nezbytnými zařízeními vynesla na oběžnou dráhu kolem Země raketa typu Molnija-M. Brzy poté byla navedena pomocí posledního stupně nosné rakety ( dodatečně označen jako objekt 1967-058B, nazývaný též „Ťažolyj sputnik“) na meziplanetární dráhu k Venuši, jejíž atmosféru měla prozkoumat. Dne 29.6.1967 byla provedena ve vzdálenosti 12 mil.km od Země korekce dráhy úpravou rychlosti. Dne 18. října 1967, tedy po čtyřech měsících letu bylo obnoveno radiové spojení v době, kdy sondě k povrchu zbývalo uletět 45 000 km. Téhož dne sonda vletěla do Venušiny atmosféry a uvolnila přistávací pouzdro. Hlavní část sondy shořela v atmosféře, ale předtím poskytla cenné informace o poměrech v okolí Venuše. Přistávací modul po vstupu do atmosféry zbrzdil svůj let z počátečních 10,7 km/sec s přetížením asi 300g, rozvinul systém padáků (brzdící při rychlosti zhruba 300 m/s a hlavní po stabilizaci rychlosti klesání na 10 m/s) a po dobu 94 minut vysílal o provedených měřeních signály přímo na Zemi, dokud se neodmlčel ve výšce 24,96 km, pravděpodobně rozdrcen vysokým tlakem okolní atmosféry. Poslední měření udalo teplotu 270 stupňů.[2]
Odkazy
Reference
- ↑ Před 50 lety odletěla sonda Veněra 4 k Venuši. Poslala první údaje z cizího kosmického tělesa. Lidovky.cz [online]. 2017-06-12. Dostupné online.
- ↑ a b VÍTEK, Antonín; LÁLA, Petr. Malá encyklopedie kosmonautiky. Praha: Mladá fronta, 1982. Kapitola Měsíční a meziplanetární sondy, s. 248.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Veněra 4 na Wikimedia Commons
- Podrobné informace v encyklopedii Space 40 - katalog družic a kosmických sond s dalšími odkazy
- Stručná zmínka na webu Encyclopedia Astronautica (anglicky)
- www.ian.cz, Instantní pamětník 14 Archivováno 6. 7. 2007 na Wayback Machine. – historické zavzpomínání s dobovými podklady
Program Veněra | |
---|---|
1VA • Veněra 1 • Sputnik 19 • Sputnik 20 • Sputnik 21 • Kosmos 21 • Veněra 1964A • Veněra 1964B • Kosmos 27 • Veněra 2 • Veněra 3 • Kosmos 96 • Veněra 1965A • Veněra 4 • Kosmos 167 • Veněra 5 • Veněra 6 • Veněra 7 • Kosmos 359 • Veněra 8 • Kosmos 482 • Veněra 9 • Veněra 10 • Veněra 11 • Veněra 12 • Veněra 13 • Veněra 14 • Veněra 15 • Veněra 16 • Veněra-D |