Feistel-salaus
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d2/Feistel.png/190px-Feistel.png)
Feistel-salaus on 1970-luvun alussa julkaistu salausmenetelmä. 1960-luvun lopulla Horst Feistel ja Walt Tuchman työskentelivät IBM:n tietokoneille tarkoitetussa salausprojektissa nimeltä Lucifer. Projektissa syntyi myös lohkosalausalgoritmi, jonka nimi on Lucifer. Luciferista tehtiin useita patentteja, jotka ovat kaikki vanhentuneet. Useimmat lohkosalausmenetelmät ovat Feistel-verkkoja, jossa lohko jaetaan kahteen osaan L ja R. Feistel-rakenteessa samaa perusalgoritmia käytetään salaukseen ja purkamiseen. Rakenne perustuu useista kierroksista, joissa selkotekstiä käsitellään. Joka kierroksella on korvausaskel, jota seuraa permutaatioaskel.[1][2] Feistelin verkko on tapa muodostaa käännettävä funktio ei-käännettävistä komponenteista. Korvaus-permutaatio -verkko ja Feistelin verkko käyttävät kierrosfunktioita, mutta Feistelin verkossa niiden ei tarvitse olla invertoitavia.[3]
Salauskierros kuvataan muodossa:[3]
.. jossa tarkoittaa XOR-funktiota.
Lähteet
- ↑ Schneier; Bruce: Applied Cryptography. 2nd edition. Wiley. ISBN 0-471-11709-9. (englanniksi)
- ↑ Avi Kak: Lecture 3: Block Ciphers and the Data Encryption Standard (PDF) engineering.purdue.edu. 16.1.2024. Viitattu 26.2.2024. (englanniksi)
- ↑ a b Jonathan Katz & Yehuda Lindell: Introduction to Modern Cryptography, s. 170-172. Chapman & Hall/CRC, 2008. (englanniksi)
Aiheesta muualla
- Luby-Rackoff: 7 Rounds are Enough for 2n(1−ε) Security (PDF) (englanniksi)
|