Isosimppu
Isosimppu | |
---|---|
![]() | |
Uhanalaisuusluokitus | |
Elinvoimainen [1] | |
| |
Suomessa: | |
Puutteellisesti tunnettu [2] | |
Tieteellinen luokittelu | |
Domeeni: | Aitotumaiset Eucarya |
Kunta: | Eläinkunta Animalia |
Pääjakso: | Selkäjänteiset Chordata |
Alajakso: | Selkärankaiset Vertebrata |
Yläluokka: | Luukalat Osteichthyes |
Luokka: | Viuhkaeväiset Actinopterygii |
Alaluokka: | Neopterygii |
Lahko: | Simppukalat Scorpaeniformes |
Heimo: | Simput Cottidae |
Suku: | Myoxocephalus |
Laji: | scorpius |
Kaksiosainen nimi | |
Myoxocephalus scorpius | |
Katso myös | |
| |
Infobox OKNimi-testi OK |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/04/Myoxocephalus_scorpius_01.jpg/250px-Myoxocephalus_scorpius_01.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a3/Sar69e.jpg/250px-Sar69e.jpg)
Isosimppu (Myoxocephalus scorpius) on Itämeressä ja Pohjois-Atlantilla tavattava simppujen heimon pohjakala. Kuiville nostettu isosimppu voi kurnuttaa kuuluvasti.[3]
Koko ja ulkonäkö
Isosimppu on suuripäinen, kirjavan ja piikkisen oloinen kala. Päässä, kiduskansissa ja kyljissä on useita taaksepäin osoittavia piikkejä ja kyhmyjä. Erityisesti kiduskansien takareunan piikit ovat näyttäviä. Suu on leveä ja paksuhuulinen. Kala on selästä oliivinruskea, kyljissä on pari leveää tummaa poikkikuviota Rintaevät ovat suuret, piikkisiä selkäeviä on kaksi. Etumaista selkäevää lukuun ottamatta evissä on tummat raidat ja rintaevien yläpuolella on valkeat laikut. Koiraan alapuoli on punertava, etenkin kutuaikaan, naaraan oranssinsävyinen, ja siinä on valkoisia läikkiä.
Itämeressä isosimppu kasvaa noin 30 senttimetrin pituiseksi. Kala on nopeakasvuinen, jo parivuotiaana 20-senttinen, viisivuotisena 30-senttinen. Atlantista on tavattu jopa 60-senttisiä simppuja. Ulkonäöltään isosimppu muistuttaa suuresti pienempää, myös Itämeressä esiintyvää piikkisimppua.
Levinneisyys
Isosimppu elää Pohjois-Atlantin molemmilla rannikoilla ja myös siihen rajoittuvilla Jäämeren rannoilla sekä Itämeressä. Euroopassa levinneisyys ulottuu Biskajanlahdelta Huippuvuorille ja Vienanmereen ja Novaja Zemljalle, Amerikassa New Yorkista Grönlantiin ja Hudsoninlahdelle.
Ravinto ja elintavat
Isosimppu elää yleensä kovilla kivi- ja hiekkapohjilla ja leväkasvillisuudens seassa. Se syö pikkukaloja ja äyriäisiä sekä muita pohjaeläimiä, esimerkiksi kilkkejä ja simpukoita.
Lisääntyminen
Isosimppu lisääntyy talvella. Naaras laskee joulu-helmikuussa mätinsä yhtenä möykkynä johonkin pohjan koloon, jossa koiras hedelmöittää sen. Mätimunia suurella naaraalla voi olla 30 000 kappaletta. Koiras jää vartioimaan mätiä, kunnes poikaset kuoriutuvat parin kuukauden kuluttua.
Kalastus ja käyttö
Isosimppua voi saada sivusaaliina verkoilla ja pilkillä, mutta sillä ei ole taloudellista merkitystä, eikä sen lihaa pidetä hyvänä.
Lähteitä
- Hannu Lehtonen: Iso kalakirja - Ahvenesta vimpaan. WSOY, 2003. ISBN 951-0-28134-4.
- Myoxocephalus scorpius (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Viitteet
- ↑ Williams, J.T.: Myoxocephalus scorpius IUCN Red List of Threatened Species. Version 2024-1. 2024. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 15.8.2024. (englanniksi)
- ↑ Risto Väinölä: Isosimppu – Myoxocephalus scorpius Suomen Lajitietokeskus. 2019. Viitattu 23.3.2022.
- ↑ Isosimppu Luontoportti. Viitattu 30.5.2018.
Aiheesta muualla
- Laji.fi: Isosimppu (Myoxocephalus scorpius)
- LuontoPortti: Isosimppu (Myoxocephalus scorpius)
- Riista - ja kalatalouden tutkimuslaitos (RKTL): Isosimppu (Myoxocephalus scorpius) (Arkistoitu – Internet Archive)
- ITIS: Myoxocephalus scorpius (englanniksi)
|