Jan Fridegård
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/be/Frideg%C3%A5rd%2C_Jan_i_VJ_1943.jpg/250px-Frideg%C3%A5rd%2C_Jan_i_VJ_1943.jpg)
Jan Fridegård (oik. Johan Fridolf Johansson, käytti nuoruudessaan nimeä Fride Johansson; 14. kesäkuuta 1897 – 8. syyskuuta 1968) oli ruotsalainen kirjailija. Fridegårdia pidetään yhtenä merkittävimmistä ruotsalaisista työläiskirjailijoista. Hänen yhteiskuntakriittiset teoksensa pohjautuvat paljolti omaelämäkerralliseen aineistoon.[1]
Jan Fridegård syntyi köyhän muonamiehen poikana Uplannissa Enköpingin lähellä. Kuusivuotiaana hän muutti perheensä mukana Katrinedalin maatilalle, jossa hän sai toimia muun muassa paimenpoikana. Vuonna 1915 hän ilmoittautui Tukholman henkivartiorakuunoihin, muttei viihtynyt sotilaana. Tätä vaihetta elämässään hän kuvaa kirjassaan Äran och hjältarna (1938). Sotilasvuosien jälkeen hän teki sekalaisia töitä, kunnes perusti antikvariaatin Tukholman Östermalmille ja alkoi samalla kirjoittaa ensimmäistä romaaniaan. Kauppa kaatui konkurssiin, ja Fridegård päätyi sekä työttömäksi että asunnottomaksi ja joutui 1934 vuodeksi sairaalaan. Toivuttuaan hän alkoi kirjoittaa omaelämäkerrallisen romaanitrilogiansa ensimmäistä osaa Jag, Lars Hård (suom. Kova nuoruus), josta tuli hänen läpimurtoteoksensa. Trilogian muut osat ovat vuonna 1936 ilmestyneet Tack för himlastegen ja Barmhärtighet.[1]
Jan Fridegårdin lapsuusvuosien kotikunta Håbo perusti vuonna 2007 hänen mukaansa nimetyn palkinnon, jota on jaettu joka toinen vuosi kirjailijan hengessä toimivalle taiteilijalle, joka ”pohjoismaisen kielialueen piirissä antaa tukea ja toivoa ihmisille, jotka eivät itse saa ääntään tarpeeksi hyvin kuuluville”. Palkinnon ovat saaneet muun muassa kirjailija ja europarlamentaarikko Marit Paulsen, näyttelijä ja ohjaaja Lo Kauppi ja elokuvaohjaaja Roy Andersson. Kirjailijan perintöä vaalii Jan Fridegård -seura.[2]
Teokset
|
Postuumit julkaisut
|
Suomennetut teokset
- Karu nuoruus, 1943
- Portti on ahdas, romaani, 1953
- Puujumalien maa, romaani, 1946
- Tuntematon tie, 1972
- Tässä käteni, 1945
- Uhri, 1945
Palkinnot ja tunnustukset
- De Nion suuri palkinto 1947
- Litteraturfrämjandetin suuri palkinto 1967
Lähteet
- ↑ a b Tiainen, Leo: Jan Fridegard 50-vuotias. Helsingin Sanomat, 14.06.1947, s. 7. Näköislehti (maksullinen).
- ↑ Håbo kommuns Jan Fridegårdspris jan-fridegard.se. Viitattu 1.9.2023.
Aiheesta muualla
- Jan Fridegård.pdf Jan Fridegård artikkeli[vanhentunut linkki]
- Fridegård-museo Håbossa (Arkistoitu – Internet Archive)
|