Marion Maréchal
Marion Maréchal | |
---|---|
![]() | |
Euroopan parlamentin jäsen | |
16.7.2024– | |
Ryhmä | ECR-ryhmä |
Provence-Alpit-Rivieran alueneuvos | |
18.12.2015–7.7.2017 | |
Edeltäjä | Christian Estrosi |
Vauclusen 3. piirin kansanedustaja Ranskan parlamentissa | |
20.6.2012–20.6.2017 | |
Edeltäjä | Jean-Michel Ferrand |
Seuraaja | Brune Poirson |
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 10. joulukuuta 1989 (ikä 34) Saint-Germain-en-Laye, Yvelines, Ranska |
Kansalaisuus | ranskalainen |
Ammatti | poliitikko |
Puoliso | Matthieu Decosse (2014–2016) |
Lapset | 1 |
Tiedot | |
Puolue | Reconquête |
Muut puolueet | Kansallinen rintama (FN) (2008-2017) |
Suhteita | Jean-Marie Le Pen (isoisä) Marine Le Pen (täti) |
Koulutus | oikeustieteen kandidaatti (2012) |
Tutkinnot | Panthéon-Assas -yliopisto |
Uskonto | roomalaiskatolisuus |
Aiheesta muualla | |
marionmarechal.info | |
[ Muokkaa Wikidatassa ] ![]() | |
Infobox OK |
Marion Jeanne Caroline Maréchal (s. 10. joulukuuta 1989 Saint-Germain-en-Laye, Yvelines) on ranskalainen poliitikko. Hän on Éric Zemmourin johtaman Reconquête-puolueen jäsen ja aiemmin Kansallisen liittouman kansanedustaja ja Ranskan kansalliskokouksen jäsen vuosina 2012–2017. Hän on Jean-Marie Le Penin lapsenlapsi ja Marine Le Penin sisarentytär.
Kansanedustajana
Maréchal valittiin kansalliskokoukseen vuonna 2012, jolloin hänestä tuli 22-vuotiaana maan kaikkien aikojen nuorin kansanedustaja. Hän ei ollut ehdolla vuoden 2017 vaaleissa ilmoitettuaan pitävänsä taukoa politiikasta toukokuussa 2017.[1]
Mielipiteet ja kannat
Poliittinen sijoittuminen
Maréchal sanoi vuonna 2012 ettei kannata äärioikeistoa vaan ”oikeiston liitosta”,[2][3] johon kuuluu nationalistinen oikeisto ja radikaali oikeisto.[4] Lehdistössä häntä on kuvailtu liberaalikonservatiiviksi[5][6] ja katoliseksi konservatiiviksi, ja hän edustaa Kansallisen rintaman oikeistoa.[7]
Hän ihailee Napoleon Bonapartea ja etenkin Jacques Bainvillen tästä kirjoittamaa elämäkertaa, mutta vakuuttaa kuitenkin ettei ole monarkisti.[7] Hän perustaa oppinsa Bainvillen, Ernest Renanin ja Maurice Barrèsin kirjoituksille.[8] Historioitsija Laurent Jolyn mukaan Maréchal-Le Pen on ”Charles Maurrasin oppien ilmentymä” etenkin vastavallankumouksellisuuden osalta.[9] L'Expressin mukaan hänen katolisuutensa jäsentää hänen ajatuksensa ja suhteensa.[10] Valtiotieteilijä Jean-Yves Camus korostaa kuitenkin Maréchal-Le Penin katolisten oppien eroa puolueessa aiemmin vaikuttaneen traditionalistin, Bernard Antonyn, oppeihin.[11]
Yhteiskunta
Toisin kuin moni muu Kansallisen rintaman jäsen, kuten Marine Le Pen, Maréchal vastustaa kuolemantuomion palauttamista Ranskaan, ja kannattaa sen sijaan ”todellista elinkautista”.[12] Valtiotieteilijä Joël Gombinin mukaan tämä kanta johtuu Maréchal-Le Penin katolisuudesta ja tämän kannattamasta oikeudesta elää.[13]
Hän kannattaa aborttia, mutta kritisoi sen liiallista käyttöä ja kannattaa sen poistamista sosiaaliturvasta, sillä ”valtion tehtävänä ei ole korvata eräiden naisten huolimattomuutta”.[14]
Hän vastustaa samaa sukupuolta olevien avioliittoa ja on osallistunut mielenosoituksiin Pariisissa muiden puolueen jäsenten ja sen kannattajien kanssa.[15]
Lähteet
- ↑ Beaumont, Olivier: Marion Maréchal-Le Pen quitte la politique mais «ne renonce pas au combat» Le Parisien. 9.5.2017. Viitattu 30.6.2017. (ranskaksi)
- ↑ Marion Maréchal-Le Pen sur RTL : "Je ne suis pas d'extrême droite" RTL. 8.11.2012. Arkistoitu 29.12.2017. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ Marion Maréchal-Le Pen dit avoir été attirée par Sarkozy L'Express. 10.7.2012. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ Wieder, Thomas: Sur un plan stratégique, c’est Marion, et non Marine, la vraie héritière de Jean-Marie Le Pen Le Monde. 24.8.2015. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ Mestre, Abel: Congrès du FN : derrière l’unité affichée, des luttes intestines Le Monde. 28.11.2014. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ Hausalter, Louis: Au Front national, une chef mais deux courants Europe 1. 24.11.2014. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ a b Mestre, Abel: Marion Maréchal, à la droite des Le Pen Le Monde. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ Beaumont, Olivier: FN : ce que Marion Maréchal-Le Pen a derrière la tête Le Parisien. 29.2.2016. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ Forestier, Francois: Le FN, Marion Maréchal-Le Pen, Villiers, Zemmour... Ce qu'ils doivent à l'Action française BibliObs. 5.12.2015. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ Tugdual, Denis: Marion Maréchal-Le Pen, l'effrontée nationale L'Express. 18.3.2015. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ Tournier, Pascale: Eglise catholique et extrême droite : des relations parfois troubles La Vie. 4.11.2015. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ Béraud, Anne-Laëtitia: Peine de mort: Marion Maréchal-Le Pen dit non 20 Minutes. 11.10.2012. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ VIDEO. Envoyé spécial. Marion Maréchal-Le Pen, la nouvelle héritière Franceinfo. 18.12.2015. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ IVG : la charge de Marion Maréchal Le Pen La Parisienne. 12.10.2012. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
- ↑ Valerio, Ivan: Mariage homo: Marion Maréchal-Le Pen agite aussi l'argument de la polygamie Europe 1. 29.11.2012. Viitattu 24.4.2017. (ranskaksi)
Aiheesta muualla
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marion Maréchal Wikimedia Commonsissa
|
|
|