Seututie 230
| ||
Seututie 230 | ||
---|---|---|
Huittistenkatu, Risto Rytin katu, Punkalaitumentie, Lauttakyläntie, Urjalantie, Punkalaitumentie | ||
![]() Seututie 230 eli Taikayöntie Punkalaitumella maaliskuussa 2018. | ||
Pituus | 50 km | |
Alkupiste | Lauttakylä, Huittinen | |
Reitti | Punkalaidun | |
Päätepiste | Urjala (50 km) | |
Päällyste | asfaltti | |
Infobox OK |
![Kartta](https://maps.wikimedia.org/img/osm-intl,6,a,a,250x250.png?lang=fi&domain=fi.wikipedia.org&title=Seututie_230&revid=22585586&groups=_6529ed12f1e8559abe408294cb619c31b5f5ee05)
Seututie 230 on Huittisista Punkalaitumen kautta Urjalaan vievä seututie.[1][2] Se on historiallinen väylä, länsiosa entisestä kantatiestä 57[3], ja se on yksi Satakunnan matkailureiteistä. Matkailutienä se on nimeltään Taikayöntie,[2] mihin aihe on saatu Martti Innasen vuonna 1967 julkaistusta musiikkikappaleesta ”Urjalan taikayö”.
Tien pituus on noin 50 kilometriä. Se on pinnanmuodoiltaan mäkisin Urjalan puolella, erityisesti Urjalankylässä. Huittisissa ja Punkalaitumella tie on tasaisempaa peltomaisemineen. Tie on kokonaan asfaltoitu. Huittisissa tie alkaa Lauttakylästä valtatien 2 risteyksestä. Punkalaitumen kirkonkylässä tie risteää Vammalaan vievän seututien 252 ja Humppilaan vievän seututien 232 kanssa. Urjalassa tie päättyy valtatien 9 ja seututien 284 risteykseen. Tien varrella noin kilometri Punkalaitumen kirkonkylästä Urjalaan päin sijaitsee Yli-Kirran talonpoikaismuseo, joka on Mauri Kunnaksen Koiramäki-kirjasarjan esikuva.
Vuonna 2022 tien keskimääräinen vuorokausiliikenne oli pääosin 700–2 200 ajoneuvoa vuorokaudessa. Tien vilkkain osuus on Lauttakylässä, jossa liikennemäärä oli noin 4 200 ajoneuvoa vuorokaudessa.[4]
Lähteet
- ↑ Suomen Väylät (Tienumerokartta Suomen Väylät -palvelussa) Väylävirasto. Viitattu 20.8.2024.
- ↑ a b Mistä tänne pääsee? - Punkalaitumen kunta www.punkalaidun.fi. Viitattu 8.12.2022.
- ↑ Seututeiden numerointimuutokset mattigronroos.fi. Viitattu 20.8.2024.
- ↑ Suomen Väylät (Liikennemäärät 2022 Suomen Väylät -palvelussa) Väylävirasto. Viitattu 20.8.2024.