Signe Persson-Melin
Signe Persson-Melin (19. kesäkuuta 1925 Tomelilla, Ruotsi – 31. elokuuta 2022 Malmö, Ruotsi[1]) oli ruotsalainen muotoilija, joka tunnetaan erityisesti keramiikka- ja lasiesineistään.
Elämä ja ura
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/df/Melin_Teekanne_1972.jpg/250px-Melin_Teekanne_1972.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/35/Melin_tennkanna_2004.jpg/250px-Melin_tennkanna_2004.jpg)
Signe Persson-Melin kiinnostui jo kouluaikoina savenvalannasta ja jätti koulunsa kesken työskennelläkseen Lommassa sijainneessa ruukkutehtaassa. Hän opiskeli Kööpenhaminan Kunsthåndværkerskolenissa 1946–1948 ja sen jälkeen Tukholman Konstfack-koulussa 1949–1950. Hänen esikoisnäyttelynsä oli 1953 Galerie Modernessa Tukholmassa, mutta varsinainen läpimurto tapahtui H55-yhteisnäyttelyssä (Slöjdföreningens Hälsingborgsmässa 1955), jonne hän toi esille sittemmin suureen suosioon nousseet tekstitetyt maustepurkkinsa. 1950- ja 1960-luvulla Persson-Melin tuli tunnetuksi rustiikista käyttökeramiikastaan, joka perustui yksinkertaisiin funktionaalisiin muotoihin.
Vuodesta 1967 Signe Persson-Melin työskenteli Boda-lasitehtaassa yhdessä Monica Backströmin ja Erik Höglundin kanssa. Siellä hänen ensimmäinen tuotantoon mennyt työnsä oli Ruben-niminen olut-, viini- ja snapsilasisto. Vuodelta 1969 ovat peräisin kulmikkaat, erikokoiset lasiset säilytyspurkit korkkikansineen. 1970-luvulla Persson-Melin suunnitteli erilaisia tulenkestäviä lasiesineitä Boda Novalle, muun muassa paljon jäljitelmiä saaneen teekannun ja sen lämmittimen. Hänen muita toimeksiantajiaan olivat Höganäsin keramiikkatehdas, Kosta Boda ja Rörstrand.
Signe Persson-Melin on tehnyt myös suuria julkisia keramiikkateoksia muun muassa Tukholman T-Centralen-metroasemalle. Vuonna 2004 hän suunnitteli elegantin teekannun Svenskt Tenn -yritykselle.
Vuonna 1958 Signe Persson-Melin sai Lunning-palkinnon. Vuonna 1985 hänet nimitettiin Ruotsin ensimmäiseksi lasi- ja keramiikkamuotoilun professoriksi Tukholman Konstfackskolaniin. Vuonna 2001 hän oli yksi Prinssi Eugenin mitalin saajista.
Signe Persson-Melin oli naimisissa graafikko John Melinin (1921–1992) kanssa. Heidän poikansa on kuvanveistäjä Truls Melin.
Signe Persson-Melin kuoli 97-vuotiaana elokuussa 2022.[1]
Lähteet
- Atle Bjarnestam, Eva: De formade 1900-talet, Design A till Ö, Natur och Kultur 2005, ISBN 91-27-10778-7.
- Wickman, Kerstin: Signe Persson-Melin – keramiker och formgivare, T&M förlag 1997, ISBN 91-630-5737-9.
Viitteet
- ↑ a b Formgivaren Signe Persson-Melin är död Expressen. 31.8.2022. Viitattu 1.10.2022. (ruotsiksi)
Aiheesta muualla
- Persson-Melin Scandinavian Design -sivustolla
- Persson-Melinin SPM-posliiniastiasto Iittalan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
|
![Käännös suomeksi](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2a/Translation_Latin_Alphabet.svg/60px-Translation_Latin_Alphabet.svg.png)
Alkuperäinen artikkeli: sv:Signe Persson-Melin