Dobozi Mihály
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e9/Dobozi.jpg/200px-Dobozi.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3d/Dobozi_Mih%C3%A1ly_%C3%A9s_feles%C3%A9ge.jpg/200px-Dobozi_Mih%C3%A1ly_%C3%A9s_feles%C3%A9ge.jpg)
Dobozi Mihály – a korabeli írások adatai szerint nagy valószínűséggel a fejérmegyei Dobozra (ma Alcsútdoboz) való egytelkes nemes katona volt, aki részt vett a maróti csatában.
A róla és feleségéről Farmos Ilonáról szóló történetet többek között az Istvánfi-krónika, Verancsics Antal maróti-csata legendája és Kölcsey Ferenc balladája (Dobozi) is feldolgozta, Székely Bertalan és Madarász Viktor pedig festményen ábrázolta. A mohácsi csatában részt vett.
Története
Dobozi legendája abban a korban született, amikor 1526-ban a mohácsi csata után, a Gerecse völgyének egy kis településénél, az akkori érseki birtok Maróth nevű faluja környékén, halastavas, lápos, vizes területek védelmében egy szekérvárban sáncolta el magát a török hódítók elől menekülő jobbágyokból és a környék kisnemeseiből összeállt magyar sereg.[1] A szekértábort a törökök elfoglalták, és az ellenállókat kardélre hányták.
A magyarok szeptember derekán körülkerítették a tábort árkokkal és szekerekkel, így kívánták védeni asszonyukat, gyermekeiket, vagyonukat. A törökökre több ízben rátörtek és súlyos veszteségeket okoztak nekik.
A monda szerint itt küzdött a török ellen Dobozi Mihály is.
![]() | Lásd még: Pusztamaróti harcok |
A törökök hatezer janicsár, több ezer lovas és nagyszámú ágyú bevetésével, hatalmas veszteségek árán foglalták el ezt a tábort. Foglyokat azonban nem sikerült ejteniük, mert a tábor egy része elmenekült, másik része pedig elesett a csatában.
Emlegetik Dobozi Mihály kiváló vitézségét és híres tettét. Amikor ugyanis a maga mögé ültetett és őt szorosan átölelő feleségét, a ló gyorsaságában bízva, biztos helyre akarta vinni, de mégsem tudott elmenekülni, miután feleségét előbb leszúrta, hogy az ellenség kezére ne kerüljön, ő a sűrű ellenség közé vágtatott, s őt is ugyanúgy lemészárolták....
Dobozi Mihály a szekérvár eleste után kivágta magát az ellenség gyűrűjéből és feleségét, Farmosi Ilonát lovára felkapva, elmenekült. Amikor az őket üldöző török lovasok már majdnem utolérték a házaspárt, hitvese könyörgésére, hogy ne kerüljön az ellenség kezére és felesége becsületét is megmentse, leszúrta a kedvesét, ő maga pedig szembefordult a törökökkel, akik lekaszabolták.
És elfordúl, s felöleli
Nyögő nejét karjába,
Hölgyének rogy testére.
És hü vasát megszenteli
Merítvén oldalába;
És rontván a vad nép közé
Ád s vesz halált mindenfelé,
S omolván drága vére
![Madarász Viktor: Dobozi Mihály és hitvese, 1868, olaj, vászon 116x311 cm](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/35/Madar%C3%A1sz%2C_Viktor_-_Dobozi_and_his_Spouse_%281868%29.jpg/800px-Madar%C3%A1sz%2C_Viktor_-_Dobozi_and_his_Spouse_%281868%29.jpg)
A magyarok vesztesége ezekben a harcokban a mohácsi csata veszteségeihez volt mérhető, mert közel húszezer magyar maradt holtan a csatatéren, de a törökök veszteségei is nagyobbak voltak a mohácsi veszteségnél.
A Magyarországon ekképp dühöngő ellenséggel sehol sem szálltak szembe úgy, mint egy helyen, melynek Marót a neve, nem messze Esztergomtól. Az esztergomi érsekségnek van itt egy kellemes üdülője abban az erdőségben, melyet Vértesnek nevezünk, mindenütt erdővel, berekkel övezve; a mieink közül pár ezren a hely eldugott voltában bizakodva itt húzódtak meg feleségükkel és gyermekeikkel, ezekkel nem egyszer vívott véres csatát az ellenség súlyos veszteségeket szenvedve, végül, mert semmiképp sem tudta bevenni a mieink szekerekkel körülvett táborát, kénytelen volt ágyúkat is vontatni oda, és így aztán a tábort szétrombolta, és csaknem mindenkit lemészárolt. A hatalmas hullahegyek, melyek ott ma is látszanak, kézzelfoghatóan bizonyítják az öldöklés nagyságát; a mieink – mint azok, akik egynéhányan elmenekültek, elmondják – körülbelül huszonötezren voltak. E vereség halottjainak és foglyainak számát – már akikről egyáltalán tudni lehet – közel kétszázezerre merném tenni.
A csata helyszínét máig "Emberölő völgynek" nevezik. Emlékezetét Kovács György szobrász mészkőből faragott emlékműve őrzi.[6]
Jegyzetek
- ↑ (Puszta)Maróth, Dobozy Mihály és 1526 Archiválva 2013. szeptember 27-i dátummal a Wayback Machine-ben, gyermelyert.hu
- ↑ Kölcsey Ferenc: Dobozi
- ↑ Emberölés avagy a második Mohács, turatars.com
- ↑ Brodarics István - Igaz leírás a magyaroknak a törökökkel Mohácsnál vívott csatájáról
- ↑ Brodarics István: De conflictu hungarorum cum Solymano turcarum imperatore ad Mohach historia verissima – Kulcsár Péter fordítása (részlet). [2013. március 31-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2013. április 29.)
- ↑ Regélő Archiválva 2010. augusztus 27-i dátummal a Wayback Machine-ben, pontmagazin.hu
Források
- Bagyary Simon 1908: Dobozi Mihály tragédiája. In: Értesítő a pannonalmi Sz. Benedek-rend esztergomi kath. főgimnáziumáról az 1907-1908. iskolai év végén. Esztergom, 3-16.
- Istvánffy Miklós: Magyarok dolgairól írt históriája Tállyai Pál XVII. századi fordításában. Balassi Kiadó, 2009. Budapest. ISBN 9789635067909
- Verancsics Antal, M. Kir. Helytartó, Esztergomi Érsek, összes munkái, 1-2. kötet Online elérés
- Brodarics István: Igaz történet a magyarok és szulejmán török császár mohácsi ütközetéről (De conflictu hungarorum cum Solymano turcarum imperatore ad Mohach historia verissima – Kulcsár Péter fordítása)
További információk
- Hősi emlékmű - Dobozy Mihály és hitvese, Ilona, 1526. A haza- és a hitvesi szeretet vértanúinak emlékére, kozterkep.hu
- A történelmi emlékhely felirata, pusztamarot.hu
- Dobozi történetét megörökítő relief és emléktábla Pilismaróton