Foszfátion
Foszfátion | |||
![]() | |||
![]() | ![]() | ||
Szabályos név | foszfát | ||
Kémiai azonosítók | |||
---|---|---|---|
CAS-szám | 14265-44-2 | ||
PubChem | 1061 | ||
ChemSpider | 1032 | ||
MeSH | Phosphates | ||
ChEBI | 18367 | ||
| |||
InChIKey | NBIIXXVUZAFLBC-UHFFFAOYSA-K | ||
Beilstein | 3903772 | ||
Gmelin | 1997 | ||
UNII | NK08V8K8HR | ||
Kémiai és fizikai tulajdonságok | |||
Kémiai képlet | PO3−4 | ||
Moláris tömeg | 94,9714 g mol−1 | ||
Ha másként nem jelöljük, az adatok az anyag standardállapotára (100 kPa) és 25 °C-os hőmérsékletre vonatkoznak. |
A foszfátion szervetlen, összetett anion, kémiai képlete PO3−4. A foszfátok foszfátiont tartalmazó vegyületek, a foszforsav sói. A szerves kémiában foszfát alatt a foszforsav észtereit értjük. Ezek a vegyületek biológiai szempontból rendkívül jelentősek, például foszforsavészterek alkotják az RNS és DNS vázát, de foszforsav-észterek az alapjai számos növényvédőszernek és idegméregnek is.
Szerkezet és kémiai tulajdonságok
A foszfátion egy foszfor- és négy oxigénatomból áll, melyek a központi foszforatom körül szabályos tetraédert formálva helyezkednek el. A foszfátion töltése háromszorosan negatív, benne a foszfor oxidációs száma +5. Molekulatömege 94,97 g/mol. A foszfátion a hidrogén-foszfát anion (HPO2−4) konjugált bázisa, ami a dihidrogén-foszfát anion (H2PO−4) konjugált bázisa, amely pedig a foszforsav (H3PO4) konjugált bázisa.
-
H3PO4 Foszforsav -
H2PO−4 Dihidrogén-foszfát -
HPO2−4 Hidrogén-foszfát -
PO3−4 Foszfát
Vizes oldatban mind a négy formában jelen lehet a pH értékének függvényében.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/d/dd/Phosphoric_acid_speciation.png)
Erősen bázikus közegben a foszfátion (PO3−4) van jelen túlsúlyban, enyhén bázikus közegben a hidrogén-foszfát (HPO2−4), enyhén savas közegben a dihidrogén-foszfát a leggyakoribb, míg erősen savas közegben a foszforsav (H3PO4) dominál. Az átalakulás az alábbi egyensúlyi reakciók szerint megy végbe:
A reakciókhoz tartozó egyensúlyi állandók (standard körülmények között):
- (pKs1 2,12)
- (pKs2 7,21)
- (pKs3 12,67)
Ha a foszfátion valamely negatív töltésű oxigénatomjához kation csatlakozik, foszfátok keletkeznek. A foszfátok a foszforsavból származtatott sóknak tekinthetők. A legtöbb foszfát standard nyomáson és hőmérsékleten rosszul oldódik vízben, leszámítva a nátrium-, kálium-, rubídium-, cézium- és ammónium-foszfátot. A hidrogén- és dihidrogén-szulfátok rendszerint jobban oldódnak, mint a megfelelő foszfátok. A vízben oldódó foszfátok lúgosan hidrolizálnak, jól használhatók vízlágyításra, mivel a vízben oldható kalcium- és magnéziumvegyületeket oldhatatlan csapadékká alakítják.
Előfordulás
A foszfor a természetben leginkább foszfátok formájában található meg. A foszfátok számos ásvány alkotóelemei, melyek nagyobb mennyiségben találhatók Észak-Amerika déli partvidékén, főként Floridában, Nauru szigetén, Egyiptomban, Tunéziában, Marokkóban, Izraelben, Jordániában és Kongóban.
Források
- Bodor Endre: Szervetlen kémia I., Tankönyvkiadó, Budapest, 1983 ISBN 963 17 6322 6
Fordítás
- Ez a szócikk részben vagy egészben a Phosphate című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Kémiaportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap