Leonyid Boriszovics Kogan
Leonyid Boriszovics Kogan | |
![]() | |
Életrajzi adatok | |
Születési név | Leonyid Boriszovics Kogan |
Született | 1924. november 14.[1][2][3][4][5] Dnyipro[6] |
Elhunyt | 1982. december 17. (58 évesen)[1][3][4][7][8] Mityiscsi |
Sírhely | Novogyevicsi temető |
Házastársa | Elizabeth Gilels |
Gyermekei | Pavel Leonyidovics Kogan |
Iskolái |
|
Pályafutás | |
Műfajok | klasszikus zene |
Hangszer | hegedű |
Díjak |
|
Tevékenység | hegedűs |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Leonyid Boriszovics Kogan témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Leonyid Boriszovics Kogan (oroszul: Леонид Борисович Коган; Dnyepropetrovszk, 1924. november 24. – Mityiscsi, 1982. december 17.) szovjet-ukrán hegedűművész és hegedűtanár.
Élete, munkássága
Leonid Kogan 1924. november 14-én született Dnyepropetrovszkban (ma Dnyipro), Ukrajnában. Apja fényképész volt, emellett amatőr hegedűs. Felismerve fia tehetségét, hatéves korában elkezdte zenei taníttatását: hegedűórákat vett Filipp Jampolszkijtól (1874–1957), Auer Lipót tanítványától. A gyermek továbbfejlődése érdekében a család 1934-ben Moszkvába költözött, és Abram Jampolszkijnál (1890–1956) folytatta tanulmányait a Központi Zeneiskolában 1943-ig, majd 1948-ig a Moszkvai Csajkovszkij Állami Konzervatóriumban. (Filipp és Abram Jampolszkij között nincs családi kapcsolat, de mindketten Auer-tanítványok voltak.) Kogan végzése után 1951-ig még posztgraduális tanulmányokat folytatott a konzervatóriumban.[9][10][11]
1934-ben Jasha Heifetz adott néhány koncertet Moszkvában, és ezek nagy hatással voltak Koganra. Ezt nyilatkozta: „Minden koncertjén ott voltam. … minden hangjára emlékszem, amit játszott. Ő volt az ideális művész számomra”. Tizenkét éves korában hallotta őt játszani Moszkvában Jacques Thibaud, és nagyszerű jövőt jósolt számára. Hangversenyen 1941-ben, 17 éves korában mutatkozott be: Brahms D-dúr hegedűversenyét játszotta a Moszkvai Konzervatórium nagytermében, a kísérő zenekar a Moszkvai Filharmonikus Zenekar volt. Ezután nagy hazai koncertturnéra indult, a Szovjetunió sok városában fellépett.[10][11][12]
1947-ben részt vett az első, Prágában megrendezett Világifjúsági találkozón, ahol megosztott első díjat nyert. 1951-ben első díjat nyert a brüsszeli Queen Elizabeth-versenyen, ahol a döntőben Paganini 1. hegedűversenyét játszotta (Sauret híres és nehéz kadenciájával). David Ojsztrah, aki Jacques Thibaud-val együtt a zsűri tagja volt, ezt követően kollégának tekintette Kogant. Versenygyőzelmével megkezdődött nemzetközi karrierje.[10] 1955-ben Párizsban és Londonban, majd Dél-Amerikában és az Egyesült Államokban adott koncerteket. 1958-ban nagy sikerű koncertet adott a Pierre Monteux által dirigált Bostoni Szimfonikusokkal (Brahms: Hegedűverseny). Koncertkörútjain a világ legrangosabb hangversenytermeiben lépett fel, a legelismertebb zenekarok és karmesterek kíséretével.[10]
1952-ben kezdett tanítani a moszkvai konzervatóriumban, 1953-ban professzornak, 1969-ben a hegedű tanszak vezetőjének nevezték ki. Később, 1980-ban meghívták az olaszországi Sienába, az Accademia Musicale Chigianába is tanítani.[10]
Leonid Kogan 1982-ben, ötvennyolc éves korában halt meg. Moszkvából utazott egy jaroszlavli koncertre, a vonaton szívrohamot kapott és elhunyt.[10][11]
Kogan Emil Gilelsz húgát, a szintén koncerthegedűs Jelizaveta Gilelszt vette feleségül. Fiuk, Pavel Kogan (1952) is világhírű hegedűs és karmester lett, lányuk, Nyina Kogan (1954) koncertzongorista lett, aki már fiatalon apja szonátapartnerévé vált.[10]
Művészete
Leonyid Kogan a 20. század legnagyobb hegedűsei közé számít,[9] az orosz hegedűiskola egyik legragyogóbb képviselője. Briliáns és lenyűgöző hegedűművész. Gyakran kerülte a nyilvánosságot, a reflektorfényt, emiatt kissé hátrébb szorult David Ojsztrah mögött, akit ráadásul a Szovjetunió jobban is támogatott. Kogannak két Guarneri del Gesù hegedűje volt: az 1726-os ex-Colin és az 1733-as ex-Burmester, és ezekhez Dominique Peccatte francia vonókat használt. Ezek a hangszerek nem a saját tulajdonai voltak, hanem az állam biztosította számára.[10][11]
Tizennyolc versenymű volt a repertoárján, és számos kortárs zeneszerző írt számára műveket. Ő volt az első szovjet művész, aki eljátszotta Berg Hegedűversenyét. A szóló- és versenyműveken kívül kedvelte a kamarazenét is. Ezért pályafutása során két hegedű-zongora-cselló triót is alakított. Az első volt a fajsúlyosabb: Emil Gilelsz zongorázott és Msztyiszlav Rosztropovics csellózott az együttesben, és együttműködésük évei alatt számos kiváló, ma is keresett hangfelvételt készítettek. Többek között Beethoven-, Schumann-, Csajkovszkij-, Saint-Saëns- és Brahms-műveket játszottak. A második trió a karmester Jevgenyij Szvetlanov (zongora) és Luzanov (cselló) közreműködésével állt össze.[10][11]
Kogan hegedűjátékát az egyenletes, telt hangzás jellemezte, amit – kiváló jobbkar-technikájának köszönhetően – még a magas állásokban el tudott érni, ez biztosította technikájának tévedhetetlenségét is. Előadásmódjára a virtuozitás mellett a nagyfokú érzékenység jellemző. Érdekes, hogy a hegedűjén acélhúrokat használt (egyes források szerint alkalmanként, legalábbis részben, bélhúrokat is használt[10]) és a vonója íjszerű kiképzésű volt (szemben a kor más hegedűseivel). Ez adta számára azt a hangzást, ami a tisztaságot, a fényességet és az erőt jelentette. Gyors, diszkrét vibratója édes, mégis átható hangot biztosított hegedűhangjának.[9][11][12]
Elismerései
- 1947 – Prágai VIT megosztott első díja
- 1951 – Brüsszeli Queen Elisabeth verseny első díja
- 1955 – Orosz Szovjet Szövetségi Szocialista Köztársaság tiszteletbeli művésze
- 1964 – Orosz Szovjet Szövetségi Szocialista Köztársaság népművésze
- 1965 – Lenin-díj
- 1966 – Szovjetunió népművésze
- 1974 – Lenin-rend
- ? Munka Vörös Zászló Érdemrendje
Felvételei
Válogatás a Discogs[13] és az AllMusic[14] nyilvántartásából.
Megjelenés | Tartalom | Közreműködők | Kiadó |
---|---|---|---|
1952 | Hacsaturján: Hegedűverseny | Bolsoj Szimfonyicseszkij Orkesztr Vszeszojuznovo Ragyio, Aram Hacsaturjan | Aprelevszkij Zavod |
1953 | Csajkovszkij: Hegedűverseny | Bolsoj Szimfonyicseszkij Orkesztr Vszeszojuznovo Ragyio, V. V. Nyebolszin | Aprelevszkij Zavod |
1953 | Haydn: Trió, No. 17; Beethoven: Trió No. 9 | Emil Gilelsz, Msztyiszlav Rosztropovics | Leningradszkij Zavod |
1953 | Wieniawski: Fantázia Gounod: Faust című operájának témájára; Vieuxtemps: 5. hegedűverseny | Gosz. Szimf. Orkesztr SZSZSZR, Vlagyimir Gyegtyarenko, Kirill Kondrasin | Aprelevszkij Zavod |
1954 | Schumann: Fantázia; Sarasate: Malaguena, Baszk capriccio | Aprelevszkij Zavod | |
1954 | Brahms: Trió No. 40 | Emil Gilelsz, Jakov Sapiro | Aprelevszkij Zavod |
1955 | Bach: 1. brandenburgi verseny | Gosz. Szimf. Orkesztr SZSZSZR, Anatolij Petrov, Alekszandr Jankelevics, Szergej Jankelevics | Aprelevszkij Zavod |
1955 | Brahms: 1. és 2. szonáta | Andrej Mitnyik | Columbia |
1956 | Bach: d-moll kettősverseny, 2. szonáta (Partita No. 1), E-dúr hegedűverseny | Philharmonia Orchestra, Elizabet Gilelsz, Otto Ackermann | Columbia |
1957 | Brahms: D-dúr hegedűverseny | Paris Conservatoire Orchestra, Charles Bruck | Angel Records |
1958 | Beethoven: Trió No. 5 | Rudolf Barshaj, Msztyiszlav Rosztropovics | Aprelevszkij Zavod |
1959 | Beethoven: Hegedűverseny | Paris Conservatoire Orchestra, Constantin Silvestri | Columbia |
1960 | Lalo: Spanyol szimfónia; Csajkovszkij: Melankolikus szerenád | Philharmonia Orchestra, Kirill Kondrasin | Columbia |
1964 | Sosztakovics: a-moll hegedűverseny | Moszkvai Filharmonikus Zenekar, Kirill Kondrasin | Supraphon |
1968 | Mozart: 5., A-dúr hegedűverseny; Berg: Hegedűverseny | Bolsoj Szimfonyicseszkij Orkesztr Vszeszojuznovo Ragyio, Gennagyij Rozsgyesztvenszkij | Melogyija |
1971 | Mojszej Vajnberg: Hegedűverseny, 4. szimfónia | Moszkvai Filharmonikus Zenekar, Kirill Kondrasin | Melogyija, His Masters Voice |
1973 | Bach: Szonáták hegedűre és csembalóra, BWV 1014-19 | Karl Richter | RCA |
1978 | Vieuxtemps: 5. hegedűverseny, Rondino; Ysaÿe: „Am Spinnrad” Poéma, a-moll mazurka | Szovjetunió Állami Akadémiai Szimfonikus Zenekara, Kirill Kondrasin, Vlagyimir Jampolszkij, Andrej Mitnyik | Melodia-Eurodisc |
1981 | Beethoven: D-dúr hegedűverseny | Szimfonikus Zenekar, Pavel Kogan | Melogyija |
1993 | Artist Profile: Leonid Kogan; Brahms-, Beethoven-, Csajkovszkij-hegedűversenyek, Lalo: Spanyol szimfónia | EMI | |
1996 | Hacsaturján: Hegedűverseny, Hegedűrapszódia | Russian Revolution | |
2000 | Prokofjev: Alekszandr Nyevszkij; Hacsaturjan: Hegedűverseny [élő, sztereó] | Chicago Symphony, Reiner Frigyes; Boston Symphony, Pierre Monteux | RCA Victor |
2002 | Paganini: 1. hegedűverseny; Lalo: Spanyol szimfónia | Orchestre de la Société les Concerts du Conservatoire, Charles Bruck | Testament |
2003 | Prokofjev: 2. hegedűverseny; Csajkovszkij: Hegedűverseny, Meditáció, Melankolikus szerenád | London Symphony Orcestra, Basil Cameron; Orchestre de la Société les Concerts du Conservatoire, André Vandernoot, Constantin Silvestri; Philharmonia Orchestra, Kirill Kondrasin | Testament |
2004 | Beethoven: Sonatas No. 3, 5, 9 [élő, 1964] | Emil Gilelsz | Doremi |
2006 | Brahms: Hegedűszonáták | Andrej Mitnyik | Archipel |
2008 | Haydn, Mozart, Beethoven, Csajkovszkij, Sosztakovics, Schumann, Saint-Saens, Borogyin: Triók | Emil Gilelsz, Msztyiszlav Rosztropovics | Doremi |
2016 | Leonid Kogan – Recital Händel-, Bach-, Falla-, Ravel-, Debussy-, Sarasate-művek | Meloclassic | |
2017 | Hacsaturján-, Hrennyikov-, Prokofjev-, Vajnberg-, Gyenyiszov-művek | Boston Symphony, Pierre Monteux; USSR State Symphony, Kirill Kondrasin; State Academic Symphony, Jevgenyij Szvetlanov; Moscow Philharmonic; Instrumental Ensemble, Pavel Kogan | Praga Digitals |
Jegyzetek
- ↑ a b Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. április 28.)
- ↑ Nagy szovjet enciklopédia (1969–1978), Коган Леонид Борисович, 2015. szeptember 27.
- ↑ a b Francia Nemzeti Könyvtár: BnF források (francia nyelven). (Hozzáférés: 2015. október 10.)
- ↑ a b SNAC (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ Brockhaus (német nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. december 15.)
- ↑ Find a Grave (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ Discogs (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ a b c AllMusic
- ↑ a b c d e f g h i j Bach
- ↑ a b c d e f fidelio
- ↑ a b Milsom
- ↑ Discogs
- ↑ AllDisc
Források
- ↑ AllMusic: Erik Eriksson: Leonid Kogan: Artist Biography. allmusic.com (angolul) (Hozzáférés: 2020. május 16.)
- ↑ Milsom: David Milsom: Leonid Kogan. naxos.com. (angolul) Naxos Rights International Ltd. (Hozzáférés: 2020. május 16.)
- ↑ Bach: Leonid Kogan (Violin). bach-cantatas.com (angolul) (Hozzáférés: 2020. május 16.)
- ↑ fidelio: A hét portréja: Leonid Kogan. fidelio.hu. fidelio (2008. november 17.) (Hozzáférés: 2020. május 16.)
- ↑ Discogs: Leonid Kogan: Discography. discogs.com. (angolul) Discogs (2020) (Hozzáférés: 2020. május 16.)
Komolyzenei portál
Oroszország-portál