Obersovszky Gyula
Obersovszky Gyula | |
![]() | |
Obersovszky Gyula emléktáblája egykori lakhelyén, a Keszkenő utca 35. szám alatt | |
Élete | |
Született | 1927. január 1. Pécs |
Elhunyt | 2001. március 15. (74 évesen) Budapest |
Sírhely | Fiumei Úti Sírkert |
Nemzetiség | magyar |
Rokonai | Obersovszky Péter |
Pályafutása | |
Írói álneve | Oby Gyula |
Jellemző műfaj(ok) | vers |
Kitüntetései | Táncsics Mihály-díj (2001) |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Obersovszky Gyula témájú médiaállományokat. |
Obersovszky Gyula [írói név: Oby Gyula] (Pécs, 1927. január 1. – Budapest, 2001. március 15.) költő, író, újságíró, Obersovszky Péter újságíró nagybátyja.
Élete
Lengyel eredetű családban született. Felesége Kecskeméti Maria. Gyerekei: Gyula, Éva és Kata. A gimnáziumot nem fejezte be, mivel taníttatására nem volt pénz, így 15 évesen (1942) jegyzőgyakornokként dolgozni kezdett Ibrányban, később Püspökladányban. 1944-ben belépett a Magyar Kommunista Pártba.
1945-ben a helyi földosztó bizottság elnökének az adminisztrátora lett. 1945-1949 között a Színművészeti Főiskola hallgatója. 1946-tól Népi Kollégiumok Országos Szövetségének munkatársa, a Szabó Dezső Népi Kollégium és a Horváth Árpád Színészkollégium alapítója. 1949-ben Debrecenbe költözött és a Dongó című hetilap művészeti rovatvezetője, a Dongó Színpad alapítója. 1950-ben a Hajdú Megyei Néplap rovatvezetője és a megye népművelési vezetőhelyettese. Megalakította a Sztanyiszlavszkij Munkásstúdiót, amiért megkapta a Szocialista Kultúráért kitüntetést. Részt vett az Építők című lap és az Írószövetség Hajdú-Bihar megyei csoportjának a létrehozásában. 1954-től a Magyar Újságírók Országos Szövetsége kulturális szakosztályának vezetőségi tagja.
1954-ben minden állásából elbocsátották és kizárták a pártból. Budapestre költözött, és a Népművészeti Intézet megbízásából színházi tanfolyamokat szervezett. 1956 nyarán rovatvezetőként dolgozott a Hétfői Hírek című lapnál. 1956. október 23-án részt vett a Magyar Rádió ostromában, másnap megalapította az Igazság című lapot, melynek szerkesztője volt. 1956. november 4-e után Élünk címmel indított illegális újságot. Részt vett az 1956. november 23-ai "néma"- és az 1956. december 4-ei nőtüntetés megszervezésében. 1956 december elején letartóztatták. 1957 júniusában 1. fokon izgatás vádjával 4 év szabadságvesztésre ítélték. Az ügyész súlyosbításért fellebbezett, a Legfelsőbb Bíróság 1957. június 24-én az államrend ellen irányuló szervezkedés vádjával halálra ítélte. Nemzetközi tiltakozás indult meg az ítélet meghozatala után, végül 1957 nyarán a Legfőbb Ügyészség törvényességi óvást emelt, az ítéletet felfüggesztették, és új eljárásban életfogytiglani börtönbüntetésre ítélték.
1963-ban közkegyelemmel szabadult. 1967-1989 között a Sportfogadás című lap szerkesztője. Irodalmi alkotásait Oby Gyula álnéven jelentette meg. Csupán a rendszerváltás után publikálhatott szabadon. A Történelmi Igazságtétel Bizottság alapító tagja. 1991-ben az újrainduló Igazság, majd az Élünk szerkesztője valamint a Vagyok című folyóirat vezetője.
Unokaöccse Obersovszky Péter újságíró.[1]
Díjai
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e5/Obersovszky_Gyula_s%C3%ADrja.jpg/250px-Obersovszky_Gyula_s%C3%ADrja.jpg)
- Nagy Imre-emlékplakett (1994, 1996)
- Aranytoll (1996)
- A Magyar Köztársasági Érdemrend középkeresztje (1997)
- Petőfi Sándor Sajtószabadság Díj (1999)
- Táncsics Mihály-díj (2001)
Művei
- Ha lennél
- Zenés örökkévalóság (1971)
- Azt megírni nem lehet. Versek (1981)
- A kikericsek mind kinyíltak (1987)
- Piros levelek (1989)
- Piros egér – Piros madár. Regények (1990)
- Levelem X-hez, 1964 (1991)
- Terek (1991)
- Jövök a tisztességből, megyek az árvaságba (1991)
- Levelek a szerelmek tárgyköréből (1993)
- Egy mondat a tengerről (1993)
- Piros történetek a vörös pokolból (1994)
- Prelűd halál után (1995)
- Fekete levelek; Belvárosi, Bp., 1997
- Piros levelek. Három kurzus három belügyminiszterének; Codex Print, Bp., 1998
- Prelűd halál után 1-4.; Szabad Tér, Bp., 1998–2000
- Piros kalitka; Codex Print, Bp., 1999
- Tíz éve; Codex Print, Bp., 1999
- Tóth Ilona, a magyar Jeanne d'Arc; Codex Print, Bp., 1999
- Üvöltök fájón a kor bajaival. 1956 hősének versei, beszédei, írásai; kortársak vallomásai az igazság elkötelezett hívéről; szerk. Geröly Tibor; Művészetbarátok Egyesülete, Bp., 2017
- Vagyok. Obersovszky Gyula vallomásai életéről; szerk. Béres L. Attila; magánkiadás, Bp., 2017
- Valami más szeretetben. Obersovszky Gyula válogatott versgyűjteménye; vál., szerk., előszó, utószó Béres László Attila; Írott Szó Alapítvány, Bp., 2019
Jegyzetek
- ↑ Agyagási, Edit: A bulváron át megyek a közönségemhez. Népszabadság, 2005. március 2. [2015. április 3-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. december 13.)
Források
- Ki kicsoda a magyar irodalomban? Tárogató Könyvek ISBN 963-86071-0-6
- Kortárs magyar írók 1945-1997
- Alkotói adatlapja a Moly oldalán
További információk
- Obersovszky Gyula a PORT.hu-n (magyarul)
- Vagyok. Obersovszky Gyula vallomásai életéről; szerk. Béres L. Attila; magánkiadás, Bp., 2017
Irodalomportál
Pécs-portál